Справа № 460/2101/19
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2019 року м. Рівне №460/2101/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

05.09.2019 відкрито спрощене провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій з підстав порушення Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту".

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи, захворювання якого пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Окрім того, участь в ліквідації аварії на ЧАЕС брав саме в складі Цивільної оборони. А тому вважає, що має право відповідно до ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. На підтвердження вказаних обставин позивач надав відповідні копії документів. Вважає, що виконав всі умови, необхідні для присвоєння статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, а саме: 1) надано докази, які підтверджують інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) надано докази залучення до складу формувань Цивільної оборони. Таким чином, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

До суду надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив повністю. Вказав, що позивачем не надано документів, які б підтверджували його участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якому він заперечив проти доводів відповідача та зазначив про протиправність його дій щодо відмови йому у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, з огляду на надання позивачем всіх необхідних доказів на підтвердження залучення до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи, захворювання якого пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

У зоні відчуження (м. Чорнобиль) позивач перебував в період з 25.05.1986 року по 27.05.1986 року. Був відряджений у вказаний населений пункт з основного місця роботи. У Рівненському АТП 17021 (АТП 15627) працював на посаді заступника начальника автопідприємства по безпеці руху. Перебуваючи в зоні відчуження, організовував роботу автомобільного транспорту з евакуації громадян та їх майна з зони відчуження та здійснював контроль автотранспорту за перевезенням вантажів на Чорнобильську АС.

В травні 2019 року позивач звернувся до Відповідача із заявою про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, долучивши документи, які засвідчують його участь в ліквідації аварії на ЧАЕС в складі Цивільної оборони.

Однак, листом № 08-2753 від 29.05.2019 року відповідач відмовив у визначені правового статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видачі відповідного посвідчення, оскільки подані документи не містять інформації про розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) щодо залучення позивача до формувань Цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, займану посаду та виконувану роботу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд врахував наступне.

Відповідно до приписів ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 2249 VIII від 19.12.2017, що стосується зміни статусу з "інваліда війни" на статус "особи з інвалідністю внаслідок війни", набрав чинності 20.01.2018) до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках-не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менш 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно з Положенням про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами, введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06 липня 1975 року № 90, "в состав формирований зачисляются в обязательном порядке граждане СССР мужчины в возрасте от 16 до 60 лет и женщины от 16 до 55 лет. Невоенизированные формирования гражданской обороны, которые могут использоваться в мирное время для борьбы с массовыми лесными пожарами, ликвидации последствий стихийных бедствий, крупных аварий и катастроф, комплектуются личным составом путём привлечения в эти формирования в обязательном порядке рабочих, служащих и колхозников".

Проаналізувавши чинні на момент аварії на ЧАЕС нормативно-правові акти з питань цивільної оборони, суд дійшов висновку, що цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи, та жінки від 16 до 55 років, за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

На виконання вказаних вище норм законодавства та підтвердження участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме в складі формувань цивільної оборони позивачем надано довідку №329, видану 12.06.2019 року філією «Рівненський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» (далі Довідка №329), в якій зазначено, що у 1986 році в 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС працювали формування цивільної оборони Рівненського облавтоуправління (задіяні людські ресурси, автотранспортні засоби). В підтвердження про наявність служби цивільної оборони Рівненського облавтоуправління та про її склад до вказаної довідки були додані копії наказів начальника Рівненського облавтоуправління №242 від 12.06.1986 року, №267 від 30.06.1986 року, №268 від 30.06.1986 року, №400 від 25.09.1986 року, №466 від 14.11.1986 року. Інші документи, що стосуються формування служби цивільної оборони Рівненського облавтоуправління, як зазначено в довідці, не збереглися.

Згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_1 , з 20.11.1981 року по 26.09.1988 року він дійсно працював у Рівненському АТП 17021 (АТП 15627) на посаді заступника начальника автопідприємства по безпеці руху.

Згідно довідки №278 від 03.11.1992 року, позивач був відряджений у 30-ти кілометрову зону ЧАЕС з 25.05.1986 року по 27.05.1986 року.

Згідно маршрутного листа позивача від 30.03.1998 року №10-Ч-27 та маршрутного листа начальника Рівненського обласного управління автомобільного транспорту Сисоєва В.К. від 30.30.98 № №10-Ч-27, в період відрядження вказані особи організовували роботу автомобільного транспорту з евакуації громадян та їх майна з зони відчуження та здійснювали контроль автотранспортну за перевезенням вантажів на Чорнобильську АС.

Відповідно до інформації, що зазначена у довідці №329, позивач приймав участь у підготовці і проведенні командно-штабових навчань з цивільної оборони та змаганнях між особовим складом АРМ-1 підприємств Рівненського облавтоуправління, за що був нагороджений почесною грамотою та заохочений грошовою премією.

Крім того, довідкою №174, виданої виконавчим комітетом Овруцької районної ради народних депутатів 22.11.1991 року також підтверджується той факт, що ОСОБА_1 , дійсно 2 та 3 червня 1987 року перебував у м. Овручі Житомирської області з метою мобілізації та перевезення дітей шкільного віку на оздоровлення з забрудненої зони, внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань цивільної оборони підтверджується також тим, що Рівненське АТП-15627 брало участь у ліквідації наслідків аварії, на її базі був створений воєнізований батальйон автоколони № 2155. Відповідно до зазначеної у військовому квитку ГК №198581 інформації, позивач, як старший лейтенант технічної служби перебував у штаті вказаної автоколони. Відповідно до довідки начальника Рівненського облавтоуправління ОСОБА_2 від 16.01.2019 року та довідки начальника відділу матеріально-технічного забезпечення Рівненського облавтоуправління ОСОБА_3 від 16.01.2019 року позивач був відряджений начальником автоуправління в 30-ти кілометрову зону м. Чорнобиль з 25.05.1986 року по 27.05.1986 року для організації роботи автотранспорту по евакуації населення та їх майна із зони відчуження від автоколони №2155.

В експертному висновку Центральної міжвідомчої комісії МОЗ та МНС України №14 від 17 квітня 2012 року, виданому ОСОБА_2 , з яким позивач перебував в 30-ти кілометровій зоні м. Чорнобиль та постраждав, внаслідок ліквідації наслідків аварії, зазначено, що його захворювання, пов`язане саме з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, також з пояснень осіб з якими позивач працював в зоні ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи підтверджується перебування позивача в цій зоні в складі воєнізованого батальйону цивільної оборони.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначений законом України від 22.10.1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Своїми листами від 28 листопада 2005 року № 02-10047/271 та 30 грудня 2008 року № 02-17796/284 Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи роз`яснено, що залучення до складу формувань Цивільної оборони для участі в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС підтверджується довідками, виданими відповідними підрозділами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни встановлені Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12 травня 1994 року.

Згідно з пунктом 2 Положення посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення передбачено, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Інвалідам війни видаються посвідчення з написом "Посвідчення інваліда війни - інвалід".

Абзацом 2 пункту 7 Положення встановлено, що "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно з п. 10 даного положення "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Наданими позивачем до позовної заяви експертним заключенням Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії та витягом з довідки МСЕК №144734 визначено ступінь втрати професійної працездатності та встановлено 2 групу інвалідності позивачеві, у зв`язку із захворюваннями, пов`язаними з наслідками аварії на ЧАЕС в період відрядження в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС.

Крім того, протягом 2005-2019 років позивачу провели 5 операцій в Рівненському обласному онкологічному диспансері:

- 13.09.2005 року пухлина шкіри поясничної складки зліва;

- 18.11.2005 року «Са» шкіри носогубної складки зліва;

- 08.12.2008 року базаліома шкіри вуха;

- 18.12.2018 року видалення пухлини шкіри спини;

- 14.02.2019 року видалення пухлини шкіри тулуба в зв`язку з поставленим діагнозом « Мелонома шкіри ділянки спини » (копія епікризу №896/94 та довідки №357 від 18.02.2005 року додаються).

Необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено.

З огляду на викладене та враховуючи наведені докази, суд дійшов висновку про те, що оскільки позивач був відряджений до 30-ти кілометрової зони ЧАЕС, де виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ці роботи виконувалися в рамках забезпечення заходів Цивільної оборони, а також став інвалідом внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, то відмова відповідача щодо встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни і видачі відповідного посвідчення є необґрунтованою та такою, що порушує його право на одержання вказаного статусу та пов`язаного з ним соціального захисту.

Статтею 2 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» визначено, що законодавство України ґрунтується на принципі недискримінації, що передбачає незалежно від певних ознак: 1) забезпечення рівності прав і свобод осіб та/або груп осіб; 2) забезпечення рівності перед законом осіб та/або груп осіб; 3) повагу до гідності кожної людини; 4) забезпечення рівних можливостей осіб та/або груп осіб.

Принцип юридичної рівності в найзагальнішому сенсі означає, що до однойменних суб`єктів не можуть застосовуватися будь-які розрізнення, 25 винятки, обмеження чи переваги з огляду на певні їхні властивості.

Окрім того, належність Рівненського АТП 15627, в якому працював позивач та з якого був відряджений у 30-ти кілометрову зону ЧАЕС з 25.05.1986 по 27.05.1986 року, до формувань цивільної оборони підтверджується інформацією, зазначеною в додатку 2 «Розрахунок автотранспортного забезпечення заходів Цивільної оборони при ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій мирного часу» до Календарного плану основних заходів цивільної оборони, які виконуються при загрозі і виникненні надзвичайних ситуацій мирного часу (копія додається).

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

За правилами частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи ту обставину, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (місцезнаходження: вул. Соборна, 12, м.Рівне, 33000, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни протиправними.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради встановити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 13 листопада 2019 року.

Суддя Махаринець Д.Є.