Справа № 824/296/19-а
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 листопада 2019 року

Київ

справа №824/296/19-а

адміністративне провадження №К/9901/30148/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Усенко Є.А.,

суддів: Пасічник С.С., Гімона М.М.,

розглянув матеріали касаційної скарги адвоката Бовкуна Сергія Олександровича представника позивача фізичної особи підприємця (ФОП) ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.07.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Чернівецькій області та в.о. начальника ГУ ДФС у Чернівецькій області Загарюка Миколи Васильовича про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій,

У С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ДФС у Чернівецькій області, в.о. начальника ГУ ДФС у Чернівецькій області Загарюка М. В., в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ №4 від 02.01.2019; визнати незаконною документальну позапланову невиїзну перевірку, що проводилась на підставі наказу №4 від 02.01.2019 в період з 11.01.2019 по 17.01.2019; визнати протиправними дії в.о. начальника ГУ ДФС у Чернівецькій області Загарюка М. В., що полягають у прийнятті наказу №4 від 02.01.2019.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.07.2019, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2019, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Адвокат Бовкун С. О. подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.07.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2019, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Пунктом 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених частиною четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи характер правовідносин, з приводу прав і обов`язків сторін в яких виник спір, що є предметом судового розгляду у цій адміністративній справі, предмет доказування, обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, а також доводи, викладені в касаційній скарзі, ця адміністративна справа підпадає під критерії визначення справи незначної складності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із встановлених у справі обставин, що підставою для прийняття наказу від 02.01.2019 №4 про проведення документальної позапланової перевірки стали вимоги та обставини, які позивач виклав у запереченні від 20.12.2018 на акт перевірки від 11.12.2018. В запереченнях позивач вимагав здійснити повний перегляд результатів перевірки з посиланням на те, що під час перевірки не були досліджені всі обставини.

З огляду на це суд дійшов висновку, що у контролюючого органу були встановлені підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України підстави для призначення позапланової перевірки.

Правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права до встановлених обставин є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

За правилами пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на те, що судові рішення прийняті у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини відсутні, судові рішення першої та апеляційної інстанцій не підлягають касаційному оскарженню, відповідно у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Бовкуна Сергія Олександровича представника позивача фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.07.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2019.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко

С.С. Пасічник ,

М.М. Гімон

Судді Верховного Суду