Справа № 420/6178/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6178/18

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

за участю: секретар судового засідання Уштаніт Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року, прийняте у складі суду судді Єфіменка К.С. в місті Одеса по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» до Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Арбітражного керуючого Ковальчук Миколи Миколайовича про визнання протиправним та скасування рішення Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС № 2/28-10-49-18 від 24.09.2018 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС, в якому просило суд про визнання протиправним та скасування рішення Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС №2/28-10-49-18 від 24.09.2018 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу..

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС № 2/28-10-49-18 від 24.09.2018 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Одеське управління Офісу великих платників податків ДФС звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що по підприємству ТОВ «СП «Аквавінтекс» відповідно до ухвали Господарського суду Одеської області від 07.02.2017 р. №916/177/17 порушено провадження у справі про банкрутство. На момент порушення провадження у справі про банкрутство підприємства існуючий податковий борг складав 21 803 456,52 грн., лише з акцизного податку. Вказану суму було заявлено у якості кредиторських вимог Одеського управління Офісу ВПП ДФС по справі №916/177/17 про визнання банкрутом. Апелянт зазначає, що відповідно до положень чинного законодавства, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторі, тому заходи зі стягнення здійснюються відповідно до глави 9 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Посилаючись на положення п.95.5 ст.95 ПК України апелянт вказує, що з моменту порушення провадження процедури банкрутства по підприємству відбулось зростання податкового боргу. На дату винесення рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках, податковий борг з акцизного податку за самостійно заявленими та не сплаченими у строк грошовими зобов`язаннями, які виникли після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, складав 7 249 178,86 гривень. Апелянт звертає увагу, що у березні - червні 2017 року за результатами КПР податковий борг з акцизного податку збільшився на 2649,7 тис. грн., враховуючи календарну послідовність, визначену у п. 87.9 ст. 87 ПК України. Також апелянт вважає, що відрахування строків для застосування п. 95.5 ст.95 ПК України відбувалось не по останнім деклараціям, а з початку виникнення боргу в цілому, у зв`язку з чим апелянтом було прийнято оскаржуване рішення

Представник позивача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги повністю, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу ґрунтуються на тому, що відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги. З урахуванням системного аналізу ч. 3 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п. 95.5 ст. 95 ПК України представник позивача вказує, що рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про стягнення коштів за рахунок готівки є «іншим документом, що містить майнові вимоги», оскільки на підставі такого рішення здійснюється погашення грошових (майнових) зобов`язань боржника - платника податків.

Представник позивача зазначає, що Одеське управління Офісу ВПП ДФС повідомило позивача, що на момент винесення рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках, податковий борг з акцизного податку за самостійно заявленими та не сплаченими у строк грошовими зобов`язаннями, які виникли після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів складав 7249178,86 грн., при цьому згідно розрахунків ТОВ „СП „Аквавінтекс" заборгованість по акцизному податку становить не 7249178,86 грн., а - 4234668,00 грн. Представник позивача звертає увагу, що як вбачається із змісту п. 95.5 ст. 95 ПК України обов`язковою умовою для прийняття рішення про стягнення коштів з рахунків у банках є несплата податкового боргу протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, проте з 30.06.2016р. (останній день граничного строку сплати акцизного податку за травень 2018 року) до 24.09.2018р. (день прийняття рішення про стягнення коштів з рахунків у банках) не пройшло 90 календарних днів, а лише - 86 днів. Крім того, представником позивача зазначено, що відповідачем без погодження та повідомлення розпорядника майном ТОВ „СП „Аквавінтекс" - арбітражного керуючого Ковальчука Миколу Миколайовича здійснюється стягнення заборгованості з рахунків ТОВ „СП „Аквавінтекс" на підставі рішення № 2/28-10-49-18 від 24.09.2018р. в порядку п. 95.5 ст. 95 ПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.02.2017 у справі №916/177/17 порушено провадження у справі про банкротство ТОВ «СП «Аквавінтекс», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Ковальчука Миколу Миколайовича.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.11.2018 у справі №916/177/17 вжито заходи забезпечення вимог кредиторів ТОВ «СП «Аквавінтекс», зокрема заборонено Одеському управлінню Офісу великих платників податків ДФС України стягувати грошові кошти з рахунків ТОВ «СП «Аквавінтекс» за рішенням його керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду в порядку п. 95.5 ст. 95 ПК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.11.2018 у справі №916/177/17 забезпечено вимоги кредиторів ТОВ «СП «Аквавінтекс» шляхом заборони виконання вимог ДФС України Одеського управління офісу великих платників податків м. Одеси, на які поширюється мораторій.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.05.2017р. по справі №916/177/17 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "СП "Аквавінтекс".

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.08.2017р. по справі № 916/177/17 ухвали Господарського суду Одеської області від 10.03.2017 р. та від 13.03.2017р. по справі № 916/177/17 скасовано, а справу № 916/177/17 повернуто Господарському суду Одеської області на стадію розгляду заяви Державної фіскальної служби України Одеського управління офісу великих платників податків м. Одеса про визнання кредиторських вимог.

Рішенням заступника начальника управління начальника відділу податкового супроводження підприємств оптової та роздрібної торгівлі Одеського управління Офісу великих платників податків №2/28-10-49-18 від 24.09.2018 відповідно до вимог п.95.5 ст.95 ПК України вирішено здійснити погашення усієї суми податкового блоку шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів та інших фінансових установ ТОВ«СП «Аквавінтекс».

11.10.2018р. АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» із р/р 101 ТОВ «СП «Аквавінтекс» було перераховано грошові кошти у розмірі 98 964,23 грн. на р/р 5002 Казначейство України (ел.адм.подат.) в УДКСУ у м. Одеса, МФО 899998.

У виписці по особовому рахунку за 11.10.2018р. по даній банківській операції у призначенні платежу зазначено: погашення податкового боргу згідно рішення Одеського ДФС № 2/28-10-49-18 від 24.09.2018р.

19.10.2018р. представником ТОВ „СП „Аквавінтекс на адресу Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС було направлено адвокатський запит за вих. № 3-17-10/18 від 17.10.2018р., за змістом якого просив надати інформацію щодо правових підстав для списання 11.10.2018р. грошових коштів у розмірі 98 964.23 грн. із розрахункового рахунку ТОВ „СП „Аквавінтекс у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та належним чином завірені копії всіх документів, на підставі яких 11.10.2018р. АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» із р/р 101 ТОВ „СП „Аквавінтекс було перераховано грошові кошти у розмірі 98 964.23 грн. на р/р 5002 Казначейство України (ел.адм.подат.) в УДКСУ у м. Одеса. МФО 899998.

19.11.2018р. представником ТОВ „СП „Аквавінтекс засобами поштового зв`язку отримав відповідь Одеського управління Офісу ВПП ДФС за вих. № 917/адв/28-10-49-18 від 15.11.2018р. на вищезазначений запит, відповідно до якого Одеське управління Офісу ВПП ДФС повідомило, що «на момент винесення рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках, податковий борг з акцизного податку за самостійно заявленими та не сплаченими у строк грошовими зобов`язаннями, які виникли після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів складав 7 249 1 78,86 грн. Сума боргу складається з несплачених самостійно заявлених грошових зобов`язань з акцизного податку за:грудень 2017року - 966 973,86 грн., лютий 2018року - 479 грн., березень 2018року -376 грн., квітень 2018року - 480 053 грн., травень 2018року - 1 050 440 грн., червень 2018року - 1 459 533 грн., липень 2018року - 3 291 324 грн.

Вважаючи рішення Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС № 2/28-10-49-18 від 24.09.2018 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у зв`язку із наявною заборгованістю з акцизного податку у розмірі 1447881,86 грн. (та яка не сплачується протягом 90 календарних днів), що не перевищує 5 мільйонів гривень, Одеським управлінням Офісу ВПП ДФС протиправно винесено рішення №2/28-10-49-18 від 24.09.2018р. та здійснюється стягнення заборгованості з рахунків ТОВ „СП „Аквавінтекс у банках без звернення до суду. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем без погодження та повідомлення розпорядника майном ТОВ „СП „Аквавінтекс- арбітражного керуючого Ковальчука М.М. здійснюється стягнення заборгованості з рахунків ТОВ „СП „Аквавінтекс, відповідно розпорядник майна ТОВ „СП „Аквавінтекс фактично є позбавленим можливості здійснювати контроль за такими стягненнями відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом пункту 54.1 статті 54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 ПК України, обов`язок визначення суми грошових зобов`язань платника податків покладено на контролюючий орган, який згідно зі статтею 58 ПК України реалізує такі повноваження шляхом надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення.

Строки сплати сум податкового зобов`язання встановлені у статті 57 ПК України та складають 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку для подання податкової декларації, визначеного пунктом 49.18 статті 49 ПК України, або протягом такого ж строку за днем отримання податкового повідомлення-рішення, а у випадку оскарження - за днем узгодження.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов`язання, несплачена платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої в порядку, визначеному цим Кодексом, є податковим боргом.

Відповідно до положень абзацу 2 пункту 95.5 статті 95 ПК України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань (абзац другий пункту 95.5 статті 95 ПК України).

Згідно із визначенням, наведеним в п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до преамбули № 2343-XII, цей Закон встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2343-XII грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань відносяться також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування. Також згідно з цією статтею поточні кредитори - це кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 2343-XII, мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Частиною п`ятою статті 19 Закону № 2343-XII встановлено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Аналіз наведених положень дає підстави здійснити висновок, що спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), який виник після порушення справи про банкрутство та є поточною заборгованістю, не охоплюється дією мораторію в рамках порушеної справи про банкрутство, а відтак на цей борг не поширюються судові процедури, визначені Законом № 2343-XII. Разом з тим, у разі, якщо грошове зобов`язання виникло до введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, таке грошове зобов`язання охоплюється дією мораторію та відповідно не може бути підставою для стягнення коштів, зокрема в порядку п. 95.5 ст. 95 ПК України.

Згідно вимог ч. 3 статті 19 Закону № 2343-XII, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

При цьому, як вбачається з наданої відповідачем інтегрованої картки платника акцизного податку за 2017 рік, вже після введення відкриття господарським судом справи про банкрутство 07.02.2017 року та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, відповідачем здійснювалось нарахування пені на податковий борг минулих років, зокрема 23.02.2017 року здійснено нарахування пені на борг минулих років по Декларації акцизного податку № від 22.08.2016 року, 25.04.2017 року здійснено нарахування пені на борг минулих років по Декларації акцизного податку № від 16.09.2016 року тощо. Таким чином, колегія суддів зазначає, що загальна сума податкового боргу, на якій наполягає відповідач та вважає її поточною у розмірі 7 249 1 78,86 грн. була всупереч вимогам ч. 3 статті 19 Закону № 2343-XII визначена податковим органом саме в такому розмірі, оскільки як вбачається з даних інтегрованих карток платника акцизного податку за 2017, 2018 роки, вказана апелянтом суиа складається як з поточних зобов`язань, так із неправомірно нарахованої податковим органом неустойки (штраф, пеня) на заборгованість, яка охоплюється дією мораторію, що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення.

Крім того, відповідно до вимог п. 95.5 ст. 95 ПК України, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати.

Згідно п.31.1 ст.31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи та відповідачем не заперечується, сума боргу складається з несплачених самостійно заявлених грошових зобов`язань з акцизного податку за: грудень 2017року - 966 973,86 грн., лютий 2018року - 479 грн., березень 2018року -376 грн., квітень 2018року - 480 053 грн., травень 2018року - 1 050 440 грн., червень 2018року - 1 459 533 грн., липень 2018року - 3 291 324 грн.

Таким чином, для стягнення коштів в порядку п. 95.5 ст. 95 ПК України необхідними умовами для прийняття контролюючим органом рішення про стягнення коштів є наявність у платника податків податкового боргу, який перевищує 5 мільйонів гривень, який виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку та не сплачених протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати.

Згідно до п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст.49 та п. 223.2. ст. 223 ПК України платники акцизного податку (крім імпортерів підакцизних товарів, зазначених у ст. 215 ПК України) подають щомісячно, не пізніше 20 числа наступного звітного періоду контролюючому органу декларацію з акцизного податку.

При цьому, п.п. 222.1.1 п. 222.1 ст. 222 ПК України визначено, що платники акцизного податку повинні протягом 10 календарних днів після останнього дня граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації за місячний податковий період, перерахувати до бюджету податок з підакцизних товарів, вироблених на митній території України, а також реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з урахуванням приписів п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст.49 та п.223.2. ст.223 ПК України та п.п.222.1.1 п.222.1 ст.222 ПК України, граничні строки сплати акцизного податку для ТОВ „СП „Аквавінтекс наступні: за травень 2018 року - 30.06.2018р., за червень 2018 року - 30.07.2018р., за липень 2018 року - 30.08.2018р.

Разом з тим, з 30.06.2016р. (останній день граничного строку сплати акцизного податку за травень 2018 року) до 24.09.2018р. (день прийняття рішення про стягнення коштів з рахунків у банках) не пройшло 90 календарних днів, а лише - 86 днів. Враховуючи викладене, наявність заборгованості за травень-липень 2018 року у розмірі 5 801 297 грн. ніяким чином не могла бути підставою для прийняття рішення №2/28-10-49-18 від 24.09.2018р.

Колегія суддів зазначає, що якщо виходити із приписів п.95.5 ст.95 ПК України та розрахунку податкового боргу, зробленого відповідачем, податковий борг з акцизного податку, який не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати становить лише 1 447 881,86 грн., що не перевищує 5 мільйонів гривень, а отже станом на 24.09.2018р. не був підставою для стягнення податкового боргу згідно вимог .95.5 ст.95 ПК України.

Доводи апеляційної скарги що відрахування строків для застосування п. 95.5 ст.95 ПК України відбувається не по останнім деклараціям, а з початку виникнення боргу в цілому, колегією суддів оцінюються критично, оскільки ґрунтуються на хибному тлумаченні приписів п.95.5 ст.95 ПК України.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.19 Закону № 2343-XII, стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор). Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем без погодження та повідомлення розпорядника майна ТОВ „СП „Аквавінтекс- арбітражного керуючого Ковальчука М.М. здійснено стягнення заборгованості з рахунків ТОВ „СП „Аквавінтекс на підставі рішення № 2/28-10-49- 18 від 24.09.2018р. в порядку п. 95.5 ст. 95 ПК України, чим позбавлено його можливості здійснювати контроль за такими стягненнями відповідно до ч.5 ст.19 Закону № 2343-XII.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС № 2/28-10-49-18 від 24.09.2018 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» до Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Арбітражного керуючого Ковальчук Миколи Миколайовича про визнання протиправним та скасування рішення Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС № 2/28-10-49-18 від 24.09.2018 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О. О. Димерлій

Суддя: О. В. Єщенко