Справа № 560/2461/19
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2461/19 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

14 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року (рішення ухвалено у м.Хмельницькому ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом від 01.02.2018, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №3 від 31 січня 2019 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), дострокову пенсію за віком на підставі пункту 4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02 листопада 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог вказула, що проходила військову службу у якості медичної сестри та була учасником бойових дій у складі обмеженого контингенту радянських військ в демократичній республіці Афганістан у військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 , умовне найменування в/ч пп НОМЕР_2 , яке належало 710 військово-польовому госпіталю, який приймав участь у бойових діях на території демократичної республіки Афганістан в м. Кандагар з 05 лютого 1980 року по 30 липня 1988 року. 02 листопада 2018 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо призначення дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій, однак листом ГУ ПФУ в Хмельницькій області №4546/03 від 11 лютого 2019 року повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначала, що норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини та фактичні обставини свідчить про підтвердження її статусу військовослужбовця-учасника бойових дій, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31 січня 2019 року №3 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є необгрунтованим та незаконним.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі зазначає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у призначенні пенсії за віком згідно статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є необґрунтованою та незаконною.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що підстав для призначення пенсії відповідно до вимог статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно дубліката посвідчення серії НОМЕР_3 виданого 12.11.2018, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (арк. спр. 5).

Довідкою Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату №207 від 02.11.2018 (далі - Довідка №207) стверджено, що ОСОБА_1 перебувала в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) в ДР Афганістан в період з 08.1987 року по 07.1998 року в складі військової частини п/п 99427 (арк. спр. 76).

Записами Трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 (далі - Трудова книжка) стверджено, що ОСОБА_1 працювала на посаді медсестри у період з 27.08.1987 по 31.07.1988 у військовій частині. Згідно із записом №6 від 31.07.1988: "Уволена по ст.33 п.1 КЗОТ РСФСР по ликвидации предприятия" (арк. спр. 28-34).

02.11.2018 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою, в якій просила призначити пенсію за віком, УБД (арк. спр. 61-63).

Рішенням відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №14 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №3 від 01.01.2019 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст.115 ч.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю документів для визначення права в призначенні пенсії (арк. спр. 49).

Листом від 11.02.2019 №4546/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача, що згідно записів трудової книжки вона працювала медичною сестрою у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 . Будь-які документи, які визначають Ваш статус як військовослужбовця для призначення пенсії Ви не надали. Згідно записів військового квитка НОМЕР_5 від 04.11.1985 військову службу Ви не проходили (арк. спр. 12).

Отже, позивач працювала медичною сестрою у військовій частині, яка знаходилась в ДР Афганістан у період з 27.08.1987 по 31.07.1988, і була звільнена по ст. 33 п.1 КЗОТ РСФСР у зв`язку з ліквідацією підприємства.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для призначення пенсії відповідно до вимог ст115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким у позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У розумінні ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Згідно з ст. 5, 6 Закону СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12.07.1967 №1950-VІІ (далі - Закон №1950-VІІ), який був чинним на час перебування позивача в Демократичній республіці Афганістан, військова служба складається з дійсної військової служби в запасі Збройних Сил СРСР. Громадяни, які перебувають на дійсній військовій службі, іменуються військовослужбовцями, а ті, що перебувають у запасі - військовозобов`язаними.

Приписами ст.7-9 Закону №1950-VII передбачено, що військовослужбовці і військовозобов`язані приймають військову присягу на вірність своєму народові, поділяються на солдатів, матросів, сержантів, старшин, прапорщиків, мічманів і офіцерський склад та кожному присвоюється відповідне військове звання.

Крім того, перелік осіб, які визнаються учасниками бойових дій, наведений в ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993, і до таких осіб відносяться не лише військовослужбовці, які безпосередньо приймали участь у бойових діях, а й інші особи, зокрема, які працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 по справі №404/1517/15-а ствердив, що статус учасника бойових дій надається не тільки військовослужбовцям, але й іншим особам, які не проходили військову службу та не брали безпосередньої участі у бойових діях.

Проте, п. 1-5 постанови Центрального комітету КПРС та Ради Міністрів СРСР від 17 січня 1983 року №59-27 «Про пільги військовослужбовцям, робітникам та службовцям, що знаходяться у складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім`ям» не передбачено такої пільги як призначення пенсії із зниженням пенсійного віку (п.27).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскільки позивач не є військовослужбовцем в розумінні Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не брала безпосередньої участі у бойових діях, підстави для призначення пенсії відповідно до ст.115 Закону №1058-IV відсутні.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Постанова суду складена в повному обсязі 14 листопада 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Смілянець Е. С.