Справа № 826/4258/17
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4258/17 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28.01.2016 № 1-026/2016 про залишення без задоволення його скарги на рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 22.09.2015 про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 06.12.2013 ОСОБА_1 уклав договір про надання юридичних послуг № 52/2013 з адвокатом Франчуком Вячеславом Сергійовичем, за умовами якого адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту необхідну юридичну допомогу, а саме: складання скарг, заяв у всі органи, організації та установи, в тому числі в усі судові установи з усіх питань, пов`язаних з допомогою про відшкодування невиплаченої заробітної плати товариством з обмеженою відповідальністю «АДАР», в тому числі директором ОСОБА_3 , під необхідною юридичною допомогою та представництвом слід розуміти інформаційно-консультативну допомогу та роз`яснення норм діючого законодавства, складання процесуальних документів клієнта в усі органи, організації та установи, в тому числі в усіх судових установах з усіх питань, вказаних у пункті 1.1 договору. Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до передачі справи, зазначеної в пункті 1.1 договору, до суду чи до моменту примирення сторін.

06.12.2013 позивачем сплачено аванс у розмірі 2 000, 00 грн., та 17.12.2013 сплачено кошти у розмірі 1 000, 00 грн., згідно вказаного договору.

11.02.2014 ОСОБА_1 видано довіреність на ім`я ОСОБА_2 на ведення від його імені справ в наступних державних установах - прокуратурі, міліції, юстиції, громадських організаціях, в судах усіх інстанцій з усіма правами, які надано законом заявнику, позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, в тому числі з правом пред`явлення позову, закінчення справи мировою угодою, визнання чи відмови, повністю чи часткового від позовних вимог, зміни предмета позову, оскарження рішення суду, одержання виконавчого документа та пред`явлення його до стягнення; на підприємствах, установах та організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності з правом подання вій його імені необхідних для вирішення питань документів, заяв у міліцію, прокуратуру. Довіреність видана 11.02.2014 строком на два роки.

В провадженні СВ Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області перебувало кримінальне провадження №№ 000006від 22.11.2011 за ч. 1 ст. 175 Кримінального кодексу України за фактом невиплати ОСОБА_1 заробітної плати директором товариства з обмеженою відповідальністю «АДАР» ОСОБА_3 . За результатами досудового розслідування 10.12.2013 слідчим СВ Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України винесено постанову про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 175 Кримінального кодексу України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

16.07.2015 ОСОБА_1 подано скарги на дії адвоката ОСОБА_2 відповідно до яких скаржник наголошує на тому, що усі питання, що стосуються справи по невиплаті йому заробітної плати товариством з обмеженою відповідальністю «АДАР» переходили у відповідальність третьої особи - адвоката ОСОБА_2, який в свою чергу перестав цікавитися справою з 11.08.2014, мотивуючи свою поведінку тим, що з кінця серпня 2014 року на території Кіровського району Донецької області почалася антитерористична операція і суди не можуть виконувати свою роботу.

У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_1 просив порушити дисциплінарне провадження та притягнути до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 у зв`язку з систематичними порушеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики

Рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 22.09.2015 «Про відмову в порушенні дисциплінарної справи» за наслідками розгляду скарг ОСОБА_1 відносно адвоката ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю ознак дисциплінарного проступку відмовлено в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_2 .

Рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28.01.2016 № 1-026/2016 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 22.09.2015 про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 залишено без змін.

Не погоджуючись з даним рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 22.09.2015 та матеріалів перевірки правомірно прийнято рішення про залишення без задоволення його скарги, що, в свою чергу, не спростовано ОСОБА_1 з посиланням на належні і допустимі докази, які б засвідчували протилежне.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції прийнято судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи, вказує, що дії адвоката ОСОБА_2 , містять ознаки складу дисциплінарного проступку, а саме грубе порушення правил адвокатської етики.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатура України - це недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики.

Згідно ст.. 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дисциплінарним проступком адвоката є:

1) порушення вимог несумісності;

2) порушення присяги адвоката України;

3) порушення правил адвокатської етики;

4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення;

5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків;

6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування;

7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

Частиною 4, 2 ст. 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: попередження; зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України. Адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Стаття 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Статтею 37 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено стадії дисциплінарного провадження, а саме: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Згідно з ст. 41 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Як вже було зазначено вище, що рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 22.09.2016 за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 відмовлено в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 .

Згідно з ст. 42 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури протягом десяти днів з дня отримання заяви (скарги) витребовує матеріали дисциплінарної справи у відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та забезпечує розгляд скарги на рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня одержання матеріалів дисциплінарної справи.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що позивачем оскаржено до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 22.09.2015 про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 .

Пунктом 4 ч. 5 ст. 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що до повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури належить, зокрема: здійснення дисциплінарного провадження стосовно адвокатів.

Згідно з ч. 4 ст. 52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право:

1) залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін;

2) змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури;

3) скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення;

4) направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає наступне, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури в системі органів адвокатського самоврядування є органом апеляційного оскарження, який розглядає скарги на рішення кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури в межах матеріалів відповідної дисциплінарної справи.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний, зокрема, дотримуватись присяги адвоката України та правил адвокатської етики, виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Згідно ст. 7 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим З`їздом адвокатів України 17.11.2012, у своїй професійній діяльності адвокат зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.

Адвокат не може давати клієнту поради, свідомо спрямовані на полегшення скоєння правопорушень, або іншим чином умисно сприяти їх скоєнню його клієнтом або іншими особами. Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам. У своєму приватному житті адвокат також зобов`язаний дотримуватися закону, не вчиняти правопорушень і не сприяти зумисно їх скоєнню іншими особами.

Відповідно до Статтею 8 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат має, за можливості, сприяти позасудовому врегулюванню спорів між клієнтом та іншими особами, а в разі неможливості цього, застосовувати всі законні засоби ефективного вирішення спору на користь клієнта.

Приписами ст. 11 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури, затвердженими Установчим З`їздом адвокатів України 17.11.2012р. (далі - Правила), адвокат зобов`язаний надавати правову допомогу клієнтам, здійснювати їх захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність в урахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення. При цьому адвокат не повинен надавати правову допомогу, здійснювати захист або представництво з питань, які не охоплюються сферою його спеціалізації, в разі, якщо така має місце, і явно не відповідають рівню його компетенції.

Згідно з п. 12 Правил адвокатської етики всією своєю діяльністю адвокат повинен стверджувати повагу до адвокатської професії, яку він уособлює, її сутності та громадського призначення, сприяти збереженню та підвищенню поваги до неї в суспільстві. Адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на обмеження права особи на захист, професійних прав адвокатів, незалежності адвокатської професії, честі, гідності та ділової репутації своїх колег, підрив престижу адвокатури та адвокатської діяльності.

Статтею 17 Правил адвокатської етики передбачено, що приймаючи доручення на надання правової допомоги, адвокат повинен зважити свої можливості щодо його виконання і зобов`язаний відмовитись від прийняття доручення, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що стосовно доручення, норми цих Правил, в яких втілений принцип компетентності, не можуть бути дотримані адвокатом. Адвокат не повинен приймати доручення на надання правової допомоги, якщо він через обсяг зайнятості не зможе забезпечити обґрунтовано необхідну сумлінність виконання доручення, досконалість, ретельність підготовки, оперативність при виконанні доручення, окрім випадків, коли відмова від прийняття доручення в конкретній ситуації може призвести до суттєвого порушення прав та законних інтересів клієнта, або коли клієнт дає згоду на запропоновані йому строки виконання доручення, якщо відстрочка об`єктивно не повинна суттєво позначитись на можливості належного виконання доручення. В будь-якому випадку до укладення договору з клієнтом адвокат зобов`язаний попередити клієнта про складнощі і можливі негативні наслідки для результату виконання доручення, пов`язані з обсягом зайнятості цього адвоката.

Відповідно до ст. 19 Правил адвокатської етики адвокату забороняється приймати доручення, якщо результат, якого бажає клієнт, або засоби його досягнення, на яких клієнт наполягає, є протиправними або якщо доручення клієнта виходить за межі професійних прав і обов`язків адвоката. У цих випадках, якщо зазначені обставини не є очевидними, адвокат має надати відповідні роз`яснення клієнту. Якщо клієнт наполягає на використанні засобів виконання доручення, котрі є протиправними або виходять за межі прав адвоката, останній повинен повідомити клієнта про неприпустимість їх застосування та вказати на можливі законні шляхи досягнення того самого або подібного результату, якщо такі існують. Якщо і за таких обставин не вдається узгодити з клієнтом зміну змісту доручення, адвокат зобов`язаний відмовитись від укладення договору з клієнтом.

Згідно з ч. 2 ст. 67 Правил адвокатської етики щодо відносин дисциплінарної відповідальності адвокатів діє презумпція невинуватості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки від 09.09.2015 № 442/15дп, складеної членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області ОСОБА_7. , в ході проведення перевірки скарги ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , встановлено, що кримінальна справа про невиплату ОСОБА_1 заробітної плати не розглядалась Кіровським районним судом м. Донецьк не з вини адвоката Франчука ОСОБА_6 ; скарга яка була подана на дії слідчого судді була підготовлена, написана та подана саме ОСОБА_2 , крім того, останнім надавалися усні консультації з різних юридичних питань по телефону ОСОБА_1 ; ОСОБА_1 не навів достовірних доказів того, що він повідомляв адвоката ОСОБА_2 про необхідність явки у судове засіданні 06.08.2014, яке не відбулося у зв`язку з тим, що Кіровський районний суд м. Донецька не працював; адвокат ОСОБА_2 не мав можливості надавати адвокатські запити у зв`язку із захопленням незаконними збройними формуваннями приміщень суду з усіма документами і справами, і справи, які перебували у провадженні суду до іншого суду не передавались; Державна судова адміністрація України повідомила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що відповідно до довідки від 26.06.2015 № 06-2846-15 всі справи не були вивезені з Кіровського районного суду м. Донецька; адвокат ОСОБА_2 не затягував розгляд справи, оскільки роботу Кіровського районного суду м. Донецька припинено у зв`язку з захопленням незаконними збройними формуваннями приміщень суду та не було можливості організувати передачу справ, які перебували у провадженні до іншого суду; приймаючи до уваги вищевикладені обставини в діях адвоката ОСОБА_2 відсутній склад дисциплінарного проступку, скаржник не надав ніяких письмових та інших доказів неправомірної поведінки адвоката ОСОБА_2 , а тому підстави для порушення дисциплінарної справи відсутні.

Відповідно до вищевикладеного висновку, кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області було прийнято рішення від 22.09.2015 про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 , за результатами проведеної перевірки відомостей, викладених у скарзі та доданих до неї матеріалах, поясненнях адвоката, довідці, яке прийняте більшістю голосів, що підтверджується витягом з протоколу № 52 засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісієї адвокатури.

В оскаржуваному рішенні від 28.01.2016 № І-026/2016 зазначено, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури погоджується з висновками кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області про відсутність у діях адвоката ОСОБА_2 ознак дисциплінарного проступку, а доводи ОСОБА_1 , які були викладені у скарзі, не є новими, були детально перевірені та належним чином оцінені кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області.

З аналізу вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до п. 7 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 № 120 адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює дисциплінарне провадження стосовно адвоката. Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури під час перевірки відомостей, викладених у скарзі ОСОБА_1 , здійснила усі дії, передбачені ст. 38 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та скаржником не було надано достатніх та переконливих доказів на обґрунтування своїх доводів щодо наявності в діях адвоката ОСОБА_2 ознак дисциплінарного правопорушення.

Виходячи з аналізу вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги правомірно та обґрунтовано прийняла рішення про залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 на рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 22.09.2015 про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 14.11.2019.