Справа № 266/5870/19
Суддя: Д`яченко Д. О.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/5870/19
Провадження № 2-а/266/85/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Д`яченко Д.О., при секретарі Сологуб Т.В., за участі позивача ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженні, у м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до сержанта поліції Управління патрульної поліції Ковальової Т.В., місце знаходження: 87531, м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, 16, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до сержанта поліції Управління патрульної поліції Ковальової Т.В., місце знаходження: 87531, м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, 16, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи позов тим, що 12.09.2019 приблизно о 13 год. 25 хв. він керував транспортним засобом «Mercedes Benz Vito» державний номер НОМЕР_1 по пр. Мира у м. Маріуполі. Після повороту на пр. Будівельників він був зупинений працівниками поліції. Сержантом поліції Ковальовою Т.В. була розглянута справа про накладення адміністративного стягнення. Згідно постанови його визнано винним у тому, що він 12.09.2019 року о 13 годині 27 хвилин керуючи ТЗ проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. ґ) ПДР України. Позивач вказує, що він не порушував правил дорожнього руху, перехід він проїхав на зелений сигнал світлофора Позивач вважає дану постанову неправомірною, постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема на показання технічних приладів та засобів на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Крім того, йому не надали можливість скористатись юридичною допомогою, чим грубо порушили його права. Тому, просить суд скасувати постанову серії АІК № 1512839 від 12.09.2019 про накладення адміністративного стягнення, винесену сержантом поліції Управління патрульної поліції Ковальовою Т.В.

Відповідачем до Приморського районного суду м. Маріуполя надано відзив на позов з диском DVD, в якому вказано, що позивач 12.09.2019 року о 13 годині 27 хвилин керуючи ТЗ проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ) ПДР України, таким чином скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП проїзд на заборонний сигнал світлофора. Вважає, що викладені позивачем доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову, щодо порушення норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Враховуючи вищевикладене, вважає, що вона діяла виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена нею з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи своєї позовної заяви та доповнив їх тим, що вважає наданий відповідачем диск з записом неналежним доказом, оскільки диск с записом йому не направлявся. Стосовно суті правопорушення пояснив, що він перетинав регульований пішохідний перехід на зелений сигнал світлофора і якщо б він гальмував міг створити аварійну ситуацію.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Суд, вислухавши доводи позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає наступне.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 2 ст. 122 КпАП України є порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, необладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Постановою серії АІК № 1512839 від 12.09.2019 встановлено, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz Vito» державний номер НОМЕР_1 на пр. Миру 96 проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора на забороняючий «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ) ПДР України, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У судовому засіданні позивач зазначав, що він не порушував ПДР, і якщо і здійснив проїзд на забороняючий «жовтий» сигнал світлофора, тільки для того щоб не вдаватись до екстреного гальмування. Тобто, виконував вимоги пунктів 8.10 та 8.11 ПДР, посилаючись на позицію Верховного суду у постанові по справі №751/4088/17 від 26.07.2019.

Пунктом 8.10 ПДР визначено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньої розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно з п. 8.11 ПДР, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 8.7.3.ґ ПДР, жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

На відеозаписі зі службового реєстратора вбачається, що автомобіль позивача рухався на заборонний «жовтий» сигнал світлофора. Також, з відеозапису можна побачити, що жовтий сигнал світлофора ввімкнувся ще за довго до того, як позивач під`їхав до дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія).

Підтвердженням тому, що в той час проїзд пішохідного переходу був заборонений та у ОСОБА_1 була можливість зупинити автомобіль згідно з п.8.10 ПДР, є також рух службового автомобіля патрульної поліції, який рухався поруч з автомобілем позивача та, без екстреного гальмування зміг вчасно зупинити транспортний засіб згідно з ПДР.

Що стосується виконання позивачем вимог п. 8.10 та п. 8.11 ПДР, то відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, обґрунтування правомірності дій та прийнятого рішення відповідач зазначає у відзиві.

Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

В свою чергу ОСОБА_1 всупереч вищезазначеним вимогам законодавства, а ні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, так і при поданні позовної заяви до суду доказів на підтвердження факту неможливості зупинити транспортний засіб у місці визначеному п. 8.10 ПДР, не надав. На відеозаписі вбачається, що автомобіль позивача рухався по прямому проспекту в крайній лівій полосі, світлофор було видно заздалегідь, ані попереду автомобіля позивача, ані позаду нього автомобілів не було, тобто необхідності прискорювати швидкість на пішохідному перехресті у позивача не було, позаду позивача автомобілів на короткій дистанції не було, тому небезпеки у випадку екстреного гальмування позивачем не виникло б.

Окрім того, згідно із п. 8.7.3 в) ПДР, зелений миготливий сигнал світлофора дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Тобто, жовтому сигналу світлофора передує зелений миготливий сигнал, який попереджає про його наступне увімкнення.

Пунктом 8.7.3 ґ) ПДР визначено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Нормами п. 2.3 б) ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Із вищезазначеного слідує, що ОСОБА_1 під`їжджаючи до світлофору по пр. Миру 96 у м. Маріуполі повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, при увімкнені зеленого миготливого сигналу, який передує жовтому, врахувати технічний стан транспортного засобу та розрахувати можливість зупинки у місці, визначеному п.8.10 ПДР при увімкнені жовтого сигналу світлофора.

Однак, позивач вищезазначених вимог ПДР не виконав, та доказів про неможливість зупинитися у визначеному ПДР місці при проїзді перехрестя, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та при подачі позовної заяви до суду не надав, отже зазначені відомості є неналежними обґрунтуваннями позовної заяви та в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стосовно позиції позивача, проте що при розгляді адміністративної справи було порушено його право звернутись за юридичною допомогою, судом встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення 12 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 не заявляв клопотання про залучення адвоката, також відповідачем йому було роз`яснено текст постанови та строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, що підтверджується відеозаписом, наданим відповідачем.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивачу в процесі розгляду справи про вчинене ним адміністративне правопорушення було надано для ознайомлення відеозапис із зафіксованим правопорушенням, який згідно ст.251 КУпАП та 252 КУпАП був прийнятий та оцінений поліцейським, як належний та допустимий доказ на підставі якого правомірно винесено постанову по справі.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що інспектор діяв виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.?

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом не встановлено будь-яких порушень вимог закону при розгляді справи та винесення постанови постанову серії АІК № 1512839 від 12.09.2019, оскільки міститься логічний виклад обставин вчиненого правопорушення, зокрема у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено суть його вчинення, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КпАП України, що свідчить про те, що оскаржувана постанова є законною та порушень з боку інспектора патрульної поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не вбачає. При цьому, суд виходить з того, що відповідач під час виявлення, фіксування правопорушення та складання постанови про притягнення позивача до відповідальності діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Тому, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. 5, 6, 8-10, 73-78, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до сержанта поліції Управління патрульної поліції Ковальової Т.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Донецьку та Луганську області.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 15.11.2019 року.

Суддя Д`яченко Д. О.