Справа № 480/2533/19
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2019 р. Справа №480/2533/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Осіпової О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.П.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Кошеленко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2533/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню позивачу заборгованості в сумі 3276,24 грн. по сплаті єдиного соціального внеску за 2018 рік та зобов`язати скасувати вказану заборгованість;
- зобов`язати відповідача виключити з інтегрованої картки платника податків заборгованість фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зі сплати єдиного соціального внеску за 2018 рік в сумі 3276,24 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідач необґрунтовано вимагає сплатити недоїмку з єдиного соціального внеску за 2018 рік в розмірі 3276,24 грн., яка рахується за позивачем на підставі помилково поданого нею звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, оскільки вона є інвалідом 3 групи та не зобов`язана сплачувати єдиний соціальний внесок. Зазначає, що договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування нею не укладався, тому підстави для сплати нею єдиного соціального внеску відсутні.
Ухвалою суду від 15.07.2019р. відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Засобами поштового зв`язку 31.07.2019р. надійшов відзив на позов, відповідно якого представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні адміністративного позову (а.с.20-22), оскільки 03.01.2019р. за №67 ОСОБА_1 було подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми єдиного внеску та самостійно визначено базу нарахування єдиного внеску в сумі 3276,24грн. Відповідно до вимог ч.11 ст.56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків. Відповідно до п.16 розділу ІІ Порядку №435 відповідальність за правильність та достовірність заповнення Звіту несе страхувальник. Отже, суми самостійно визначеної бази нарахування єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, і є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, підлягають сплаті на загальних підставах.
Ухвалою суду від 06.09.2019р. розгляд справи вирішено проводити з повідомленням сторін та призначено судове засідання.
12.09.2019р. надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що позивач вважає твердження відповідача безпідставними (а.с.34-35) з огляду на те, що нею подавалися заяви про звільнення від сплати єдиного соціального внеску.
Від представника відповідача через канцелярію суду 17.09.2019р. надійшли заперечення (а.с.37-38), в яких вказано, що відповідно до реєстру страхувальників ОСОБА_1 має пільгу зі сплати єдиного соціального внеску як інвалід 3 групи з 09.07.2013р., проте нею у січні 2019р. було самостійно подано звіт про нарахування такого внеску, що й стало підставою для нарахування їх заборгованості.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, зазначених у відзиві.
Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на спрощеній системі оподаткування з 01.10.2018р., що підтверджується копією витягу з Реєстру платників єдиного податку (а.с.12).
Відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 07.08.2018р. Пенсійним фондом України, позивач є інвалідом ІІІ групи (а.с.10).
Позивачем 03.01.2019р. помилково подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та сум нарахування єдиного внеску за 2018 рік, у якому відображається сума 3276,24грн. (а.с.25-26).
В подальшому, ОСОБА_1 через електронний сервіс «Електронний кабінет платника податків» дізналася про нарахування контролюючим органом недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 3276,234грн. (а.с.14).
Позивач 29.05.2019р. звернулася до ГУ ДФС у Сумській області із заявою про визнання поданого нею звіту щодо сплати єдиного соціального внеску помилковим (а.с.15), проте листом від 14.06.2019р. у задоволенні її заяви було відмовлено з посиланнями на п.16 розділу ІІ та п.3 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015р. №435 (зі змінами та доповненнями) (а.с.16-17).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку
Пунктом 2 ст.1 Закону № 2464 регламентовано, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування
Відповідно до положень ч.2 ст.2 Закону № 2464 виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування
Частиною 4 ст. 4 Закону № 2464 встановлено, що особи, зазначені у п .п. 4 та 5-1 ч. 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З огляду на зазначені положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску можливе у випадках, коли: особа має статус пенсіонера за віком чи інваліда; отримує пенсію або соціальну допомогу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 805/2195/17-а та у постанові від 17.10.2018р. у справі №806/1575/16.
Також суд звертає увагу, що виняток із зазначеної категорії осіб складають фізичні особи-підприємці, які уклали договір на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, з урахуванням наведених норм законодавства, суд зазначає, що підставою для нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на добровільних засадах є укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Разом з тим, подання особою звіту про суму нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску не свідчить про добровільну участь особи у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Оскільки позивач є інвалідом ІІІ групи, то, враховуючи наведені положення чинного законодавства України, вона звільнена від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач є добровільним учасником у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач протиправно нарахував позивачу (недоїмку) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 3276,24грн.
Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання дій контролюючого органу протиправними щодо нарахування позивачу заборгованості з єдиного соціального внеску в сумі 3276,24грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При цьому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо скасування цієї заборгованості, оскільки це не є належним способом захисту порушеного права у даному випадку, натомість зобов`язання виключити суму заборгованості з єдиного соціального внеску з інтегрованої картки платника є достатнім та необхідним (ефективним) способом захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та відновлює його.
Зокрема, відповідно до п.2 розділу І Порядку №422 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.
Інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції.
Згідно з п. 3 розділу 1 Порядку №422 оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.
Пунктом 1 ч. 1 розділу 2 Порядку №422 передбачено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.
Пунктом 2 ч. 1 розділу 6 Порядку № 422 встановлено, що первинними документами, на підставі яких в ІКП здійснюється погашення (зменшення) суми податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, серед іншого, є рішення суду про вирішення питання по суті (скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання та пені суми єдиного внеску за результатами судового оскарження); рішення про списання боргу (недоїмки) з єдиного внеску, прийняте за наявності підстав, визначених законодавством про збір та облік єдиного внеску.
Отже, на підставі викладеного, у платників єдиного внеску наявний такий спосіб захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу, в якому платник внеску перебуває на обліку, внести зміни до інтегрованої картки платника податків, яка є документом, що знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ній як заборгованості суми єдиного внеску, нарахованої всупереч вимогам Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», порушує права позивача, оскільки відображає суму неіснуючого боргу, а тому суд приходить до висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача виключити суму заборгованості з єдиного соціального внеску з інтегрованої картки платника податків.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.139 КАС України стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 384грн.20коп. судових витрат у вигляді судового збору, сплаченого згідно з квитанцією від 09 липня 2019 року №32-1792К (а.с.4).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Сумській області щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості в сумі 3276,24грн. (три тисячі двісті сімдесят шість грн. двадцять чотири коп.) по сплаті єдиного соціального внеску за 2018 рік.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 листопада 2019 року

Суддя О.О. Осіпова