Справа № 360/1609/19
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 листопада 2019 року

м. Київ

справа №360/1609/19

адміністративне провадження №К/9901/30341/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - «ГУ ДФС у Луганській області»), Державної фіскальної служби України в якому, з урахуванням уточненого позову, просив визнати протиправними та скасувати накази про звільнення, поновити на посаді.

Луганський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 14 червня 2019 року позов задовольнив, а саме:

- визнав протиправним та скасував наказ в.о. голови Державної фіскальної служби України Власова О.С. від 15 березня 2019 року № 81-ос про звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_1 завідувача другого сектору відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області (М-107417) з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом "г" (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі) пункту 64 Положення;

- визнав протиправним та скасував наказ Головного управління ДФС у Луганській області від 19 березня 2019 року № 111-ос про звільнення з 19 березня 2019 року підполковника податкової міліції ОСОБА_1 завідувача другого сектору відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області (М-107417) з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 підпункту "г" (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі);

- поновив підполковника податкової міліції ОСОБА_1 на посаді завідувача другого сектору відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області з 20 березня 2019 року;

- стягнув з Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2019 року по 14 червня 2019 року у розмірі 36497,40 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Це рішення Перший апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 2 жовтня 2019 року змінив в частині обґрунтування мотивів, з яких суд виходив при розгляді позовної вимоги про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу і абзац п`ятий резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року у справі № 360/1609/19 виклав в наступній редакції: «Стягнути з Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2019 року по 14 червня 2019 року в сумі 34996,62 грн. з відрахуванням встановлених законом податків та інших обов`язкових платежів».

В іншій частині рішення суду залишив без змін.

У касаційній скарзі Головне управління ДФС у Луганській області просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху.

Згідно з частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Цією ж нормою встановлено ставку судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову майнового характеру, яка становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина третя статті 6 Закону України "Про судовий збір" визначає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Частиною четвертою статті 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Оскільки, Головне управління ДФС у Луганській області подало касаційну скаргу на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2019 року, то судовий збір підлягає сплаті за ті вимоги, які задоволені судом.

Як вже зазначено вище, оскаржуваними судовими рішеннями задоволено вимоги немайнового та майнового характеру.

Так, суд визнав протиправним та скасував накази: в.о. голови Державної фіскальної служби України Власова О.С. від 15 березня 2019 року № 81-ос; Головного управління ДФС у Луганській області від 19 березня 2019 року № 111-ос та поновив підполковника податкової міліції ОСОБА_1 на посаді. Вказані вимоги взаємопов`язані та по своїй суті складають одну вимогу немайнового характеру.

Крім того, оскаржуваними судовими рішеннями постановлено стягнути зі скаржника на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2019 року по 14 червня 2019 року в сумі 34996,62 грн. з відрахуванням встановлених законом податків та інших обов`язкових платежів. Тобто, суд задовольнив одну вимогу майнового характеру.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" (чинному на час звернення позивача до суду) станом на 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 921 грн.

На основі цього, Головне управління ДФС у Луганській області за подання касаційної скарги на судове рішення у спорі з вимогами майнового і немайнового характеру має сплатити 3 073,60 грн судового збору, з яких 1 536,80 грн за вимогу немайнового характеру (1 921 грн. х 0,4 х 200%) та 1 536,80 грн за вимогу майнового характеру (34996,62 грн х 1% = 349,96 грн, що менше за 0,4 розміру прожиткового мінімуму, а тому збір за майнову вимогу повинен обраховуватися таким чином: 1 921 грн. х 0,4 х 200%).

Однак, оскільки скаржник вже сплатив судовий збір за подання касаційної скарги на зазначені судові рішення в сумі 1 536,80 грн (платіжне доручення № 1643 від 7 жовтня 2019 року ), то він повинен доплатити 1 536,80 грн (3 073,60 - 1 536,80).

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;

код отримувача ;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

код банку отримувача: 899998;

номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA7026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)";

символ звітності банку: 207.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, тому її слід залишити без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме надання документа про сплату судового збору.

Керуючись статтями 248, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

…………………………….

Н.М. Мартинюк

Суддя Верховного Суду