Справа № 450/560/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2019 року

М. Київ

справа №450/560/16-а

адміністративне провадження №К/9901/44440/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року (колегія у складі суддів Пліш М.А., Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,)

у справі № 450/560/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в особі сільського голови Бедрій Мирона Михайловича

про визнання незаконним та скасування рішення Лисиничівської сільської ради.

І. РУХ СПРАВИ

1. 09.03.2016 до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в особі сільського голови Бедрій М .М.

2. Позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Лисиничівської сільської ради від 22.10.2015 № 40-1076 «Про визнання роботи директора КП «Лисиничанка» незадовільною» та рішення від 24.12.2015 № 02 - 48 «Про роботу КП «Лисиничанка».

3. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.05.2017 позов задоволено.

4. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2017 скасовано постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.05.2017 та прийнято нове рішення про відмову в позові.

5. 17.11.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 Скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.11.2017 відкрито касаційне провадження.

7. Заперечень на касаційну скаргу не подано.

8. У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу передано на розгляд Верховному Суду.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Згідно зі статутом КП «Лисиничанка» його засновником є Лисиничівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області. Управління підприємством здійснює директор, який призначається на посаду та звільняється сільським головою. При призначенні директора на посаду з ним укладається контракт, в якому визначаються права, обов`язки і відповідальність сторін, умови оплати праці та звільнення з посади з урахуванням гарантій, передбачених законодавством України.

10. Директор КП «Лисиничанка» діє також відповідно до посадової інструкції, затвердженої сільським головою Лисиничівської сільської ради від 20.09.2011.

11. Розпорядженням голови Лисиничівської сільської ради від 31.01.2011 № 50 ОСОБА_1 був призначений на посаду директора КП «Лисиничанка», а на підставі розпорядження від 17.04.2012 №26 - відсторонений від займаної посади у зв`язку з порушенням кримінальної справи.

12. В.о. директора КП «Лисиничанка» призначено ОСОБА_3

13. Листом від 18.09.2013 ОСОБА_3 зверталась до голови сільської ради з проханням про затвердження нових тарифів у розмірі 8,25 грн. або 6,99 грн. Додано калькуляцію.

14. Рішенням від 05.09.2014 № 656 встановлено нові тарифи на вивезення ТПВ в сумі 452,16 грн/т.

15. З довідки Лисиничівської сільської ради № 35 від 18.10.2017 також вбачається, що тариф по оплаті послуг за вивіз ТПВ згідно з рішенням сільської ради від 30.10.2013 № 73 - 6,00 грн. з однієї особи, а згідно з рішенням № 38-980 від 14.08.2015 - 8,00 грн. з однієї особи.

16. Листом від 16.10.2014, повторно від 26.11.2014 в.о. ОСОБА_3 у зв`язку з підвищенням ТзОВ «Санком-Львів» плати на 44,4% плати за вивіз сміття просила знову розглянути питання про зміну тарифів на вивезення ТПВ або надати дотацію з місцевого бюджету.

17. Розпорядженням голови Лисиничівської сільської ради від 31.12.2014 № 40 ОСОБА_1 поновлений на посаді із січня 2015 року.

18. З аналогічними проханнями директор ОСОБА_1 звертався голови сільської ради листом від 29.01.2015, від 30.03.2015, від 22.05.2015, від 19.10.2015, від 18.11.2015, від 23.11.2015, від 15.12.2015.

19. 22.10.2015 Лисиничівською сільською радою було прийнято рішення № 40 -1076 «Про визнання роботи директора КП «Лисиничанка» незадовільною». Цим рішенням вирішено визнати незадовільною роботу директора КП «Лисиничанка» ОСОБА_1 за 10 місяців 2015 року. Рішення прийнято враховуючи інформацію депутата сільської ради Кіт В.П .

20. 13.10.2015 на адресу КП «Лисиничанка» та Лисиничівської сільської ради від ТзОВ «Санком-Львів» надійшов лист-повідомлення з вимогою протягом 5 днів погасити існуючий борг за вивезення та знешкодження твердих побутових відходів з території Лисиничівської сільської ради.

21. Жодних дій для погашення боргу перед ТзОВ «Санком-Львів» вчинено не було і з 18.10.2015 вивезення твердих побутових відходів з території сіл Лисиничі та Підбірці ТзОВ «Санком-Львів» було припинено.

22. Для вирішення питання щодо поновлення вивезення сміття 21.10.2015 КП «Лисиничанка» було надано ТзОВ «Санком-Львів» гарантійний лист вих. № 37 про погашення в термін до 25.11.2015 заборгованості за вивезення твердих побутових відходів. Однак борг не було сплачено.

23. 24.12.2015 Лисиничівською сільською радою було прийнято рішення № 02 - 48 «Про роботу КП «Лисиничанка». Цим рішенням вирішено визнати незадовільною роботу КП «Лисиничанка» за 2015 рік та зобов`язати сільського голову Бедрія М.М. звільнити з займаної посади директора КП «Лисиничанка» ОСОБА_1 , як такого, що не справляється з покладеними на нього обов`язками та призначити тимчасово виконувати обов`язки директора КП «Лисиничанка» головного бухгалтера підприємства ОСОБА_3 . Рішення прийнято враховуючи висновки постійної будівельної комісії з питань містобудування, комунального господарства, транспорту та зв`язку. Із Актів будівельної, з питань містобудування, комунального господарства, транспорту та зв`язку комісії Лисиничівської сільської ради від 16.12.2015 слідує, що комісія виявила розкидане сміття по АДРЕСА_1 , накопичення будівельного сміття на території прилеглій до сміттєвих баків за вказаними адресами.

24. На засіданні сесії ради 24.12.2015 року ОСОБА_1 був присутній.

25. 02.03.2016 на адресу КП «Лисиничанка» та Лисиничівської сільської ради від ТзОВ «Санком-Львів» надійшла вимога про погашення боргу в сумі 59 052,44 грн. і знову ставилось питання про припинення вивезення з території Лисиничівської сільської ради сміття.

26. Згідно з довідкою КП «Лисиничанка» дебіторська заборгованість становила: станом на 01.01.2015 - 45,6 тис. грн.; станом на 01.10.2015 - 47,8 тис. грн.; станом на 01.01.2016 - 50,0 тис. грн.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

27. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що з 01.01.2015 він поновлений на посаді директора КП «Лисиничанка». Виконуючи вказані обов`язки директора ним було з`ясовано, що КП «Лисиничанка» заборгувало значну суму коштів ТПВ ТзОВ «Санком-Львів», причиною було не затвердження сільською радою економічно обґрунтованих тарифів на комунальні послуги з вивезення сміття.

З метою вирішення цих питань позивач неодноразово звертався до сільської ради із листами та заявами, калькуляціями про затвердження тарифів з метою вирішення фінансових питань діяльності підприємства. Проте в результаті рішення про тарифи не прийнято, натомість прийнято рішення про визнання роботи підприємства незадовільною, що стало причиною звільнення позивача із займаної посади.

Зазначав, що протягом періоду з квітня 2012 року по січень 2015 року (час його відсторонення від посади) до в.о. директора КП «Лисиничанка» в сільської ради не було претензій щодо заборгованості, хоча борг перед ТзОВ «Санком-Львів» була накопичена саме в цей період. Отже, заборгованість виникла в результаті невідповідності діючих тарифів до реальних витрат.

Стверджував також, що під час прийняття рішення 22.10.2015 на сесію сільської ради він не був запрошений, з цим рішення його не ознайомлювали, був позбавлений можливості надати пояснення на сесії щодо питання, яке обговорювалось.

Оскаржувані рішення всупереч Закону України «Про місцеве самоврядування», «Про доступ до публічної інформації» не були оприлюднені.

28. Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 обов`язків директора КП «Лисиничанка» у підприємства виникла заборгованість. Крім того сміття в с. Лисиничі вивозилося не належним чином.

Директором КП «Лисиничанка» не велася претензійно-позовна робота з боржниками-споживачами послуг, які відмовлялися оплачувати вартість вивезення та збору твердих побутових відходів. Твердження позивача проте, що він діяв на підставі Статуту і жодних інших договорів з Лисиничівською сільською радою не було, не відповідає дійсності. Значна кількість жителів сіл Лисиничі та Підбірці неодноразово зверталися до Лисиничівської сільської ради, до депутатів ради та членів виконкому із скаргами на утримання місць для збору твердих побутових відходів та прилеглої до них території y незадовільному санітарному стані, скаржилися на невиконання з боку КП «Лисиничанка» умов укладених договорів та попереджали про припинення оплати за вивезення ТПВ.

Оскільки заборгованість постійно збільшувалася перед ТзОВ «Санком-Львів», припинилось вивезення сміття, у депутатів були всі підстави прийняти рішення про визнання роботи директора незадовільною. На засіданні сесії ради 24.12.2015 ОСОБА_1 був присутній, надав пояснення, однак шляхів виправлення ситуації, що склалася не запропонував.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

29. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач після його поновлення на посаді директора КП «Лисиничанка» з січня 2015 року не був ознайомлений з посадовою інструкцією. Наявність заборгованості не може свідчити про неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, з якими він після поновлення на роботі не був ознайомлений. В порушення п. 7.4 Статуту КП «Лисиничанка» з позивачем не було укладено контракт, в якому визначаються права, обов`язки, відповідальність сторін тощо. На неодноразові звернення позивача щодо затвердження тарифів на вивезення сміття сільською радою не вживались відповідні заходи. Отже, Лисиничівська сільська рада як засновник КП «Лисиничанка» не була заінтересована в покращенні фінансового становища підприємства в період, коли його очолював ОСОБА_1

30. Суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку. Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач був ознайомлений з посадовою інструкцією. Оскільки він був поновлений на посаді, підстав для повторного ознайомлення з посадовою інструкцією немає. Помилковим є твердження про не укладення з позивачем контракту, оскільки згідно п. 7.4. Статуту КП «Лисиничанка» такий укладається при призначенні (найму) на посаду, а не поновленні. Не укладення контракту не звільняло директора від виконання обов`язків, визначених його посадовою інструкцією. Безпідставним є твердження, що сільською радою не вживались заходи щодо затвердження нових тарифів на послуги, що їх надає КП «Лисиничанка». Ці обставини судом не досліджувалась. На противагу цьому в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують заборгованість. З огляду на це, у сільської ради було достатньо підстав для прийняття спірних рішень.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

31. У касаційній скарзі позивач посилається на те, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що позивач подав сільській раді листи, пропозиції, калькуляції щодо затвердження тарифів на вивезення сміття. Їх затвердження належить до повноважень сільської ради, а не підприємства. Лише в серпні 2015 року рада прийняла рішення, яким підняла тариф до 8 грн. з людини, а решту по 2 грн. зобов`язувалась компенсувати сільська рада. В результаті не всі споживачі почали платити по 8 грн., і сільська рада своїх відрахувань не почала робити, виникали борги. Отже, заборгованість виникла саме з вини сільської ради, яка довгий час не затверджувала нових тарифів.

32. Суд неналежно дослідив, яка інформація депутата Кіт В.П. могла стати підставою для прийняття рішення про визнання роботи підприємства незадовільно. Суд не взяв до уваги, що позивачеві не було забезпечено можливість взяти участь у засіданні ради. Не взяв до уваги за час, коли він був відсторонений від посади, в.о. директора підприємства також вживались відповідні заходи, але тоді претензій не було. Стверджує, що орган місцевого самоврядування не довів його вину, а тому діє презумпція невинуватості.

33. Заперечень на касаційну скаргу не подано.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

34. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування норм процесуального права, і вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

35. Предметом спору є правомірність рішень Лисиничівської сільської ради про визнання роботи КП «Лисиничанка» та його директора незадовільною, а його підставами - вина позивача в утворенні заборгованості підприємства, негативні наслідки, що призвели до припинення вивезення сміття, забруднення території сіл.

36. Суд апеляційної інстанції, рішення якого є предметом касаційного розгляду, дійшов висновку про законність оскаржуваних рішень.

37. Верховний Суд погоджується з цим з огляду на таке.

38. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування. Органи місцевого самоврядування при здійсненні повноважень у сфері контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення можуть проводити перевірки на підприємствах, в установах та організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідної територіальної громади.

39. Лисиничівська сільська рада є засновником КП «Лисиничанка».

40. З матеріалів справи вбачається, що підставами прийняття сільською радою рішення від 22.10.2015 № 40 -1076 про визнання незадовільною роботи КП «Лисиничанка» та його директора ОСОБА_1 за 10 місяців 2015 року та рішення від 24.12. 2015 № 02 - 48, яким визнано незадовільною роботу підприємства за 2015 рік, у зв`язку з чим вирішено звільнити з займаної посади ОСОБА_1 , як такого, що не справляється з покладеними на нього обов`язками, було покладено виникнення за період його роботи заборгованості комунального підприємства перед ТзОВ «Санком-Львів», що займалось вивезенням сміття.

41. ОСОБА_1 наявність заборгованості КП «Лисиничанка» перед ТзОВ «Санком-Львів» не заперечував, однак заборгованість виникла в результаті невідповідності діючих тарифів до реальних витрат. Оскільки сільська рада не затвердила пропонованих ним економічно обґрунтованих тарифів - його вина відсутня.

42. Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано взяв до уваги наступні факти.

43. Рішенням Лисиничівської сільської ради від 05.09.2014 № 656 встановлено тарифи на вивезення ТПВ - 452,16 грн/т., рішенням від 30.10.2013 № 73 встановлено тариф по оплаті послуг за вивіз ТПВ- 6,00 грн. з однієї особи, рішенням № 38-980 від 14.08.2015 встановлено тариф по оплаті послуг за вивіз ТПВ - 8,00 грн. з однієї особи.

44. Таким чином, сільська рада щороку змінювала тариф, проте заборгованість не зменшувалась. Відтак, доводи позивача про те, що сільська рада не сприяла йому, як директору у вирішенні фінансового становища підприємства є необґрунтованими.

45. Крім того, знаючи про заборгованість, ОСОБА_1 не він жодної претензійно-позовної роботи з боржниками-споживачами послуг, які не сплачували вартість вивезення відходів.

46. Відповідно до укладених з споживачами послуг договорів на вивезення відходів, виконавець - КП «Лисиничанка» брало на себе зобов`язання вивозити з території тверді побутові відходи та здійснювати прибирання території, за що отримували плату. Так, відповідно до п. 2.3 типового договору, виконавець здійснює прибирання прилеглої території місця розміщення контейнерів та місця загального користування, а саме догори, придорожні канави, площі, стадіони, дитячі майданчики, прибудинкові території комунальних установ, тощо.

47. Значна кількість жителів сіл неодноразово звертались до сільської ради із скаргами на утримання місць для збору відходів та прилеглої до них території у незадовільному стані, скаржились на невиконання з боку КП «Лисиничанка» умов укладених договорів та попереджали про припинення оплати за вивезення сміття.

48. Таким чином, факт незадовільної роботи КП «Лисиничанка» на час виконання ОСОБА_1 обов`язків директора, об`єктивно мав місце. Тому сільська рада мала підстави для розгляду даного питання на сесії ради.

49. Питання доведення чи спростування вини в цьому ОСОБА_1 в контексті надання оцінки законності оскаржуваним рішенням сільської ради немає самостійного значення, оскільки органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за наслідки діяльності суб`єктів господарювання, що належать до комунального сектора економіки, зокрема перед жителями сіл, на підставах, у межах і порядку, визначених законом. Відтак, надання оцінки роботі комунального підприємства є як правом, так і обов`язком органу місцевого самоврядування. Оскільки фінансовий стан підприємства був дійсно незадовільний, рада прийняла відповідне цим обставинам рішення.

50. Водночас, Суд звертає увагу на правові наслідки для позивача оскаржуваних рішень від 22.10.2015 про визнання незадовільною роботи КП «Лисиничанка» та його директора ОСОБА_1 та рішення від 24.12. 2015, яким визнано незадовільною роботу підприємства за 2015 рік, у зв`язку з чим вирішено звільнити з займаної посади ОСОБА_1 , як такого, що не справляється з покладеними на нього обов`язками.

51. Їх зміст свідчить лише про оцінку роботи підприємства за певний період та його директора, що його очолював. Невдоволення позивача, як директора такою оцінка не породжує правових підстав для скасування цих рішень. Разом з тим, зобов`язання сільського голови цим рішенням вирішити питання звільнення з посади ОСОБА_1 не є актом (рішенням) про звільнення. Відповідно правові наслідки матиме рішення про звільнення, яке може бути предметом окремого оскарження. Водночас, саме по собі підтвердження в судовому порядку законності рішення від 22.10.2015 № 40 -1076 та рішення від 24.12. 2015 № 02-48 не може бути покладено в основу законності звільнення.

52. Оспорювані рішення, не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, як колишнього директора підприємства, а тому порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не відбулося.

53. Суд не встановив неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм права. Відтак, підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

54. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

55. Судові витрати за подання касаційної скарги розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 328, 342, 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб