Справа № 240/8912/19
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про закриття провадження у справі)

13 листопада 2019 року м. Житомир справа № 240/8912/19

категорія 109040000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

У провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебуває справа №240/8912/19 за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.05.2019 №630 "Про відміну окремих пунктів рішень сесій" в частині рішень від 29.08.2008 №102, які стосуються ОСОБА_1

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, вказуєте на те, що спірним рішенням скасовано пункт рішення міської ради №102 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та виготовлення державних актів на право приватної власності на земельні ділянки", яким затверджено технічну документацію ОСОБА_1 , на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . Рішення скасовано в частині затвердження технічної документації на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 . Вважає таке рішення протиправним, оскільки станом на день звернення до суду він є власником земельних ділянок по АДРЕСА_1 та у відповідача відсутні повноваження та підстави скасовувати прийняті рішення.

Ухвалою від 22.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 21.08.2019.

16.08.2019 відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити у позові за безпідставністю, посилаючись на те, що позивач використав своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки по виду використання - для будівництва та обслуговування жилого будинку, оскільки вже є власником земельної ділянки площею 0,10 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 , згідно рішення міської ради.

19.08.2019 позивачем подано відповідь на відзив.

23.08.2019 відповідачам подано заперечення на відповідь на відзив.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням представника відповідача, для витребування доказів та виклик в судове засідання позивача.

Позивач в судове засідання не з"явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача до суду не прибув, надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження без участі сторін, у відповідності до ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

29.08.2008 Радомишльською міською радою Житомирської області було прийнято рішення №102 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та виготовлення державних актів на право приватної власності на земельні ділянки", яким затверджено технічну документацію ОСОБА_1 , проживаючому по АДРЕСА_3 на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, та площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . (а.с.9)

30.05.2019 відповідачем, враховуючи відповідь відділу Держгеокадастру у Радомишльському районі про відсутність інформації щодо видачі державних актів на право власності на земельну ділянку по пров АДРЕСА_1 прийнято рішення №630 "Про відміну окремих пунктів рішень сесій", яким відмінено пункти рішення міської ради № 102 від 29.08.2008 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та виготовлення державних актів на право приватної власності на земельні ділянки" в частині затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок для виготовлення державних актів на право власності на землю - ОСОБА_1 , проживаючому по АДРЕСА_3 на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи протиправність спірного рішення, позивач посилається, зокрема на те, що він є власником земельної ділянки площею 0,10 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спірним рішенням відповідач визнав такими, що втратили чинність рішення, яким земельні ділянки позивача були передані йому у приватну власність.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Нормами п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України регламентовано, що публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом із тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч.1,4 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Земельний кодекс України є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обов`язків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Так, відповідно до ч.2,3 ст. 78 ЗК право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно з ч.1, ст. 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За ст. 122 ЗК вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Статтею 80 ЗК України установлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

При цьому, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. (ст.12 ЗК)

Як установлено матеріалами справи, позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень яким скасовано раніше прийняте рішення "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та виготовлення державних актів на право приватної власності на земельні ділянки", яким затверджено технічну документацію ОСОБА_1 , проживаючому по АДРЕСА_3 на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 .

При цьому, позивач зазначає, що спірним рішенням відповідач скасування рішення, яким земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 позивачу була передана у приватну власність. Разом з тим, на прохання суду надати правовстановлюючі документи на земельну ділянку, позивач такі докази не надав.

В той же час, у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях позивач наголошує, що земельна ділянка належить позивачу на праві приватної власності, оформленого на підставі рішення міської ради.

Отже, позивач оскаржує пункти ненормативного акта органу місцевого самоврядування, при цьому Міськрада під час здійснення повноважень власника землі є рівноправним суб`єктом земельних відносин.

Таким чином, виник спір про цивільне право, і подальше оспорювання права власності на спірну земельну ділянку має вирішуватися за правилами цивільного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права на земельні ділянки. Відповідач, як власник землі, вільний у виборі суб`єкта щодо передання у приватну власність земельної ділянки в порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС.

Подібна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03.04.2019 у справі №727/1002/17.

За правилами п. 1 ч.1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, суд приходить до висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Закрити провадження в адміністративній справі № 240/8912/19 за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення.

Роз`яснити позивачу, що розгляд такої справи віднесений до юрисдикції загального суду у порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос