Справа № 127/22313/19
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/22313/19

Головуючий у 1-й інстанції: Михайленко А.В.

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

14 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2019 року (місце ухвалення рішення - м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 БУПП у Вінницькій області Цирканюка Ярослава Слав`яновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Інспектора роти №4 БУПП у Вінницькій області Цирканюка Ярослава Слав`яновича, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 489322 від 02.08.2019 року та закрити справу за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, постановою серії ДП 18 № 489322 від 02.08.2019 року, у справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425 грн на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП. Постанову мотивовано тим, що ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9 д ПДР України.

Позивач вважав, що вказана постанова винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 БУПП у Вінницькій області Цирканюка Я.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП 18 № 489322 від 02.08.2019 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

На думку апелянта, оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає, що диск з відеозаписом наданий відповідачем до відзиву не є належним доказом по справі, оскільки не підписаний електронноцифровим підписом. Вказаний диск не був наданий позивачу, а лише суду.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 489322 від 02.08.2019 року, 02.08.2019 року, близько 16 год. 20 хв., водій ОСОБА_1 в м. Вінниці по вул. Зодчих, 10, керуючи транспортним засобом Мерседес Бенс, д.н.з. НОМЕР_1 , користувався засобами зв`язку, а саме тримаючи у руці телефон, чим порушив вимоги п. 2.9 д ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 статті 122 КУпАП.

За вчинене правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погоджуючись з винесеною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що дії інспектора роти № 4 БУПП у Вінницькій області Цирканюка Я.С. щодо винесення постанови у справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 є правомірними.

Перевіряючи правомірність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її незаконність та висновків суду першої інстанції, судова колегія виходить з наступного.

Правила дорожнього руху затверджені Постановою КМУ за №1306 від 10.10.2001р. зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України за №111 від 11.002.2013р. (надалі ПДР).

За правилами пп. "д" п.2.9. ПДР, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Приписами ч.2 ст.122 КУпАП встановлено, що користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями п.1 ст.247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до положень ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням ПДР, а саме, користуванням засобом зв`язку під час руху.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

На підтвердження порушення позивачем пункту 2.9. ПДР відповідачем надано відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського. Диск з відеозаписом надано відповідачем до суду першої інстанції.

Зокрема, вказаним відеозаписом зафіксовано розмову позивача з інспектором Управління патрульної поліції, де позивач не заперечував допущення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Однак колегія суддів вважає, що вказане не може бути безумовною та єдиною підставою для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови, остання не містить відомостей про здійснення відеозапису правопорушення та наявність такого відеозапису взагалі.

Отже, в силу вище зазначених положень статті 74 КАС України відеозапис з камери поліцейського є недопустимим доказом, а тому колегія суддів до уваги надані відповідачем докази (відеозапис з камери поліцейського) до уваги не приймає.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 15 листопада 2018 року у справі № 524/7184/16-а.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки доказів вини позивача у вчиненні правопорушення відповідачем не надано, колегія суддів дійшла висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про протиправність постанови серії ДП 18 № 489322 від 02.08.2019 року, і як наслідок, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Відтак, доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального права та обставинам справи є обґрунтованими, а тому апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, допустився помилки в частині застосуванням норм матеріального права, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП 18 № 489322 від 02.08.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 листопада 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.