Справа № 810/1228/18
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

07 листопада 2019 року м. Київ № 810/1228/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області третя особа -товариство з обмеженою відповідальністю "Сількомунгосп"про визнання рішення таким, що не набуло чинності,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Сількомунгосп" про визнання таким, що не набуло чинності рішення виконавчого комітету Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області від 29.04.2017 №41, яким ТОВ "Сількомунгосп" були встановлені тарифи на холодне водопостачання для споживачів с. Глеваха.

Ухвалою суду від 04.10.2018 було відкрито загальне позовне провадження у даній справі, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Пунктом 5 вказаної ухвали, явка позивача у судове засідання була визнана судом обов`язковою.

У призначені для розгляду справи дні, а саме: 12.03.2019, 24.04.2019, 13.06.2019, 05.08.2019, 25.09.19 та 07.11.2019, позивач, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у судові засідання не з`явився, заяв чи клопотання про розгляд справи за його відсутності, не надав.

Перевіривши наявні у справі докази та, надавши відповідної оцінки діям позивача, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без розгляду, ураховуючи наступне:

відповідно до ст.44-45 КАСУ, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Зловживання процесуальними правами визначається як дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства.

Кодекс адміністративного судочинства наводить невичерпний перелік дій, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами, це: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана); подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин; заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування або перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

За змістом ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Крім того, на підставі п. 3 ч. 2, 3 ст. 43 ЦПК України - учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Новою редакцією КАСУ передбачені заходи запобігання зловживання процесуальними правами, які можна умовно поділити на дві групи: інші процесуальні заходи та заходи процесуального примусу. До інших процесуальних заходів можна віднести: повернення позовної заяви, скарги, клопотання, залишення їх без розгляду. До заходів процесуального примусу віднесено процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Явка позивача до суду є його правом, доти доки судом його участь у судовому засіданні не буде визнана обов`язковою, тому останній повинен використовувати свої процесуальні права добросовісно та брати участь у розгляді справи на всіх її етапах.

Статтею 17 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено Конвенцією. Наслідком подання індивідуальної скарги у Європейський Суд з прав людини при зловживанні правом на її подачу, є визнання скарги неприйнятною (ст. 35 Конвенції). Таким чином, Європейський Суд запровадженням практики нерозгляду заяв довів необхідність: по-перше, дисциплінувати скаржників; по-друге, надав приклад застосування положень Конвенції щодо недобросовісних суб`єктів звернення.

Також ЕСПЛ у своєму рішенні у справі "Варбанов проти Болгарії" (Varbanov v. Bulgaria), №31365/96, пункт 36, ECHR 2000-X) підкреслив, "що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та мати розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями".

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання".

Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд неодноразово акцентував, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу "сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки".

Відповідальність за швидке здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на державні судові органи. Однак, розумність тривалості судового провадження залежить не тільки від складності справи, її обставин та предмета спору, але і "поведінки сторін",- вказав ЄСПЧ у рішенні №31365/96.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Вказана практика ЄСПЛ знайшла своє відображення в новій редакції КАСУ. Так, ч.1 ст.45 КАСУ встановлено, що учасники судового розгляду та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, законодавець, ухвалюючи конституційні зміни в частині правосуддя та, реформуючи судову систему послідовно імплементував в національне законодавство України нові підходи розгляду судових справ, започатковані та реалізовані Європейським судом з прав людини.

Згідно ч.3 ст.45 КАСУ якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, дії, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Встановлення факту зловживання позивачем своїми процесуальними правами для застосування наслідків, передбачених ч.3 ст.45 КАСУ, суд поставив в залежність від таких обставин: належне, відповідно до встановленого процесуальними нормами порядку, повідомлення особи, яка не з`явилась в судове засідання, про час і місце розгляду справи; поважність причини неявки; наявність заяви від позивача про розгляд справи за його відсутності; повідомлення суд про причини неприбуття для участі у судовому розгляді.

Європейським судом презумується, що позивач, як ініціатор звернення до суду, повинен з`являтися у судові засідання за судовим викликом. Використання ним цього права повинно слугувати своєчасному та ефективному розгляду справи, в тому числі і шляхом безпосередньої участі у судовому засіданні.

Позивач та його представник мали реальну можливість прибути на слухання 12.03.2019, 24.04.2019, 13.06.2019, 05.08.2019, 25.09.19 та 07.11.2019 та виконати покладений на них ст. 44 КАСУ обов`язок сприяння суду своєчасно, всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу, проте цього не зробили.

На думку Касаційного адміністративного суду у складі ВС (рішення від 13.03.2019 р. у справі №814/218/14), під зловживанням процесуальними правами слід розуміти форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду.

Судовий розгляд справи повинен бути законним, неупередженим та незалежним, а, крім того, не повинен навмисно затягуватися учасниками процесу. До найбільш поширених способів затягування судового процесу відносять: надання не всіх документів; клопотання про відкладення справи для ознайомлення з документами; клопотання про призначення експертизи; клопотання про витребування доказів; нез`явлення до суду за викликом без повідомлення причин неприбуття; виклик і допит свідків; зустрічний позов.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачем та його представником було використано щонайменше два способи затягування розгляду справи: систематична неявка за викликом суду, коли участь позивача визнана обов`язковою для з`ясування обставин та підстав заявленого позову саме ОСОБА_1 та, заявлення завідомо безпідставного відводу.

Неявка позивача та його представника у судові засідання стали причиною порушення судом розумних строків розгляду даної справи, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що стороною позивача допущено зловживання процесуальними правами шляхом систематичної неявки в судові засідання без повідомлення про причини неприбуття за відсутності заяви про розгляд справи за відсутності заявника, що стало наслідком безпідставного затягування у розгляді справи. Як зазначалось судом вище, ЄСПЛ у рішення по справі "Смірнов проти України"( Заява №36655/02), 8 листопада 2005, підкреслив :"Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції".

На підставі ч.3 ст.45 КАСУ, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

На підставі викладеного та, керуючись статтями 42, 44-45, 60, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області (код 04359146, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 26), третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Сількомуносп" про визнання рішення таким, що не набуло чинності, -залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя Брагіна О.Є.