Справа № 643/15239/19
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 р.Справа № 643/15239/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старостіна В.В.,

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області капрала поліції Сушка Юрія Сергійовича на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Поліщук Т.В., пр. 50 річчя ВЛКСМ, 38е, м. Харків, Харківська, 61153 по справі № 643/15239/19 за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області капрала поліції Сушка Юрія Сергійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Московського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області капрала поліції Сушка Юрія Сергійовича, в якому просив:

- визнати дії Інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області капрала поліції Сушка Ю.С. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП незаконними;

- визнати постанову серії ЕАК № 1519546 від 14.09.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема, з порушенням права позивача на користування юридичною допомогою адвоката та права на надання обґрунтованих пояснень і доказів. Крім того, зазначено про те, що відповідно до оскаржуваної постанови, позивач порушив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті, хоча фактична швидкість руху транспортного засобу позивача зафіксована поза його межами, а швидкість руху транспортного засобу зафіксована на прилад LTI 20/20 TruCam, який Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1362 від 02.11.2015 року виключений із Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області капрала поліції Сушка Ю.С. щодо складання постанови серії ЕАК № 1519546 від 14.09.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Скасовано постанову серії ЕАК № 1519546 від 14.09.2019 року, винесену інспектором роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області капралом поліції Сушком Ю.С., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог адміністративного позову відмовити. Також просив розглядати справу у його відсутність.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів вважає за можливим розглянути справу по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області капралом поліції Сушком Ю.С. серія ЕАК № 1519546 від 14.09.2019 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., а саме: порушення вимог п. 12.4 ПДР України, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху в населеному пункті на 20 км/год (а.с. 9).

Не погоджуючись з даною постановою позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з відсутності доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (надалі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно вимог п.п. «б» п. 12.9 ПДР, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

На підставі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон № 580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

З метою підтвердження вчинення адміністративного правопорушення відповідачем долучено до матеріалів справи відеозапис з камери інспектора та відеозапис лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 ТС00800 автомобіля Volksvagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 з зазначенням швидкості 73 км/год, а також фотокартку лазерного вимірювача швидкості вказаного автомобіля (а.с. 39, 40).

Колегія суддів звертає увагу на те, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, затверджений сертифікатом № UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року.

Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 року за № 222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п. 1 виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Колегія суддів зазначає, що виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 не встановлює неможливість його використовувати.

Тому, враховуючи, що прилад TruCAM введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України.

Можливість використання виробу TruCAM LTI 20/20, виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявним в матеріалах справи, експертним висновком від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, виданим державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних (а.с. 43).

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 ТС00800 може засвідчувати порушення позивачем швидкісного режиму, а тому може бути належним доказом по справі.

Колегія суддів зазначає, що наявними в матеріалах справи доказами, а саме: відеофіксацією з вищевказаного приладу, доведено вчинення саме позивачем правопорушення п. 12.4 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху в населеному пункті на 20 км/год, та, як наслідок порушення ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами. Оскаржувана постанова у повній мірі відповідає ст. 283 КУпАП. Надані документи щодо засобу вимірювання правопорушення відповідають приладу, зазначеному в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

При цьому, ч. 4 ст. 258 КУпАП визначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічні положення містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395.

Таким чином, доводи позивача щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем та відсутності доказів скоєння правопорушення, викладені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1519546 від 14.09.2019 року є правомірною та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області капрала поліції Сушка Юрія Сергійовича - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2019 року по справі № 643/15239/19 - скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області капрала поліції Сушка Юрія Сергійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)В.В. Старостін
Судді(підпис) (підпис) В.В. Зеленський І.С. Чалий