Справа № 200/11068/19-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 р. Справа№200/11068/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (місце знаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька області, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2019 року ОСОБА_1 , позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 67 від 22 серпня 2019 року "Про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.п. 1 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" на заяву ОСОБА_1 , подану разом з документами 13.08.2019 року;

- визнання протиправною бездіяльність Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які виразились у не зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком № 1 період роботи з 26.01.1987 року по 11.03.1987 року; 11.03.1987 року по 26.05.1987 року; з 03.05.1989 року по 24.05.1995 року; з 26.08.2008 року по 01.04.2011 року; з 01.04.2011 року по 28.11.2014 року та не призначені у зв`язку з цим пенсії за віком на пільгових умовах на його заяву від 13.08.2019 року;

- зобов`язання Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком № 1 період роботи з 26.01.1987 року по 11.03.1987 року; 02.06.1987 року по 01.04.1989 року; з 03.05.1989 року по 24.05.1995 року; з 26.08.2008 року по 01.04.2011 року; з 01.04.2011 року по 28.11.2014 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (відповідно до уточнених позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до пп. 1, п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням відповідача позивачу відмовлено у призначені пенсії у зв`язку із недостатністю пільгового стажу роботи, оскільки безпідставно, на думку позивача, не включено до розрахунку пільгового та загального стажу період роботи в ДП "Артемвугілля" у зв`язку з тим, що листом від 17.02.2017 року № 17.02/5 ДП "Артемвугілля" повідомило про неможливість надання первинних документів для проведення перевірки достовірності видачі довідок про пільговий стаж роботи оскільки оригінали первинних документів зберігаються в архіві підприємства на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

Позивач вважає дії відповідача щодо не зарахування стажу роботи протиправними та такими, що порушують його конституційні права, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник відповідача до суду надав відзив проти адміністративного позову. У відзиві відповідач зазначив, що Рішенням відповідача від 22.08.2019 року № 67 позивачу було відмовлено в призначені пенсії. Відповідно до якого, позивач на момент звернення 13.08.2019 року має страховий стаж 26 років 09 місяців 03 днів, стаж складає 05 років 08 місяців 22 дні за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивачу не зараховано період роботи в ДП "Артемвугілля" до пільгового стажу за Списком № 1 згідно довідки № 0307/101 від 03.07.2019 року, окрім періоду, наявного в індивідуальних відомостях про застраховану про застраховану особу з урахуванням відпусток без збереження заробітної плати відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У зв`язку з чим, представник УПФУ вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року відмовлено в задоволені клопотання відповідача про розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року адміністративна справа розглядається, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Призначено засідання на 13 листопада 2019 року.

Представники сторін до засідання не з`явились, про дату час та місце проведення засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вказаних приписів процесуального законодавства, суд перейшов до розглянути справи в порядку письмового провадження 13 листопада 2019 року.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13 серпня 2019 року звернувся до управління відповідача для призначення пенсії за віком згідно пп. 1 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 67 від 22.08.2019 року відмовлено в призначені пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 , оскільки на момент звернення 13.08.2019 року він не має необхідного пільгового стажу.

Вказано, що згідно Витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23.03.2018 року ДП "Артемвугілля" перереєструвалось в м. Святогірську.

Листом від 17.02.2017 року № 17.02/5 ДП "Артемвугілля" повідомляє про неможливість надання первинних документів для проведення перевірки достовірності видачі довідок про пільговий стаж роботи у зв`язку з тим, що оригінали первинних документів зберігаються в архіві підприємства на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

У зв`язку з вище вказаним період роботи в ДП "Артемвугілля" не зараховано до пільгового стажу по Списку № 1 згідно довідки № 0307/101 від 03.07.2019 року (окрім періоду, наявного в індивідуальних відомостях про застраховану особу з урахуванням відпусток без збереження заробітної плати відповідно п. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1

- з 26.01.1987 року по 26.05.1987 року працював учнем гірника очисного забою підземним, з 11.03.1987 року - гірником очисного забою з повним робочим днем під землею;

- з 02.06.1987 року по 01.04.1989 року проходив службу в радянській армії;

- з 03.05.1989 року по 24.05.1995 року працював гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті;

- з 26.08.2008 року по 01.04.2011 року працював гірником очисного забою 5 рангу з повним робочим днем під землею.

З довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.07.2019 року № 0307/101, видано ДП «Артемвугілля» вбачається, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на СП «Шахта ім. В.І. Леніна» ДП «Артемвугілля»:

- за період з 26.01.1987 року по 11.03.1987 року виконував гірничі роботи під землею за посадою учня гірника очисного забою підземного з виплатою тарифної ставки підземного учня гірника очисного забою, що передбачена Списком 1 розділом 1 підрозділом 1;

- за період з 11.03.1987 року по 26.05.1987 року виконував гірничі роботи під землею за посадою гірника очисного забою підземного, що передбачена Списком 1 розділом 1 підрозділом 1;

- за період з 03.05.1989 року по 24.05.1995 року виконував гірничі роботи під землею за посадою гірника очисного забою підземного, що передбачена Списком 1 розділом 1 підрозділом 1;

- за період з 26.08.2008 року по 01.04.2011 року виконував гірничі роботи під землею за посадою гірника очисного забою підземного 5 розряду з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком 1 розділом 1 підрозділом 1;

- за період з 01.04.2011 року по 28.11.2014 року виконував гірничі роботи під землею за посадою електрослюсара підземного 5 розряду з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком 1 розділом 1 підрозділом 1.

Довідка також містить додаткові відомості, відповідно до яких позивачу надавалась відпустка без збереження заробітної плати з 30.10.2008 року по 31.10.2008 року, в листопаді 2008 року - 3 к.д.; в грудня 2008 року - 4 к.д.; в січні 2009 року - 5 к.д.; в лютому 2009 року - 4 к.д.; в березні 2009 року - 3 к.д.; в квітні 2009 року - 3 к.д.; з 21.12.2011 року по 23.12.2011 року; в січні 2012 року - 8 к.д.; в лютому 2012 року - 2 к.д.; в червні 2012 року - 3 к.д.; в липні 2012 року - 1 к.д.; з 22.01.2013 року по 23.01.2013 року; в березні 2013 року - 1 к.д.; грудні 2013 року - 2 к.д.; в липні 2014 року - 4 к.д.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно відмови в призначені пенсії позивачу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 N 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.3 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те що, у разі відсутності в основному документі позивача відповідного запису, який підтверджує стаж роботи, наявні підстави та необхідність у підтвердженні стажу роботи позивача відповідно до Постанови КМУ № 637, у зв`язку з чим положення Порядку підтвердження стажу роботи, затвердженого вказаною постановою підлягають застосуванню у даному випадку.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що у трудовій книжці за періоди роботи з 01.04.2011 року по 28.11.2014 року, коли позивач виконував гірничі роботи під землею за посадою електрослюсара підземного 5 розряду з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, відсутні необхідні записи. Вказана обставина також викладена відповідачем у рішенні № 67 від 22 серпня 2019 року про відмову в призначені пенсії по вислузі років та у відзиві на позовну заяву.

Позивач самостійно для призначення пенсії надав документи, серед яких є довідка про підтвердження наявного трудового стажу за періоди роботи з 01.04.2011 року по 28.11.2014 року, виданою ДП «Артемвугілля» № 0307/101 від 03.07.2019 року.

Таким чином, трудовий стаж за періоди роботи з 01.04.2011 року по 28.11.2014 року, коли позивач виконував гірничі роботи під землею за посадою електрослюсара підземного 5 розряду з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, в ДП «Артемвугілля», необхідно зарахувати до пільгового стажу позивача.

Щодо неврахування відпустки без збереження заробітної плати, суд зазначає наступне.

Відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України, оформленого листом від 08.02.2016 №713/039/161-16, час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Суд зазначає, що відповідачем застосовано вказані роз`яснення Міністерства соціальної політики України та не зараховано до стажу роботи позивача в повному обсязі не зараховано до стажу роботи періоди надання позивачу відпусток без збереження заробітної плати та час простою.

Згідно з статтею 26 Закону України «Про відпустки» за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

За таких обставин, період відпустки зараховується до загального стажу роботи, а також до спеціального стажу роботи, який дає право особі на пенсію за вислугу років. При цьому виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв`язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов`язків.

До аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 22 травня 2018 року справі №607/6447/17-а (адміністративне провадження №К/9901/32448/18).

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що позивач самостійно для призначення пенсії надав документи, серед яких є довідка про підтвердження наявного трудового стажу, виданою ДП «Артемвугілля» № 0307/101 від 03.07.2019 року, за змістом якої вбачається, що позивачу відпустка без збереження заробітної плати надавалась: з 30.10.2008 року по 31.10.2008 року, в листопаді 2008 року - 3 к.д.; в грудня 2008 року - 4 к.д.; в січні 2009 року - 5 к.д.; в лютому 2009 року - 4 к.д.; в березні 2009 року - 3 к.д.; в квітні 2009 року - 3 к.д.; з 21.12.2011 року по 23.12.2011 року; в січні 2012 року - 8 к.д.; в лютому 2012 року - 2 к.д.; в червні 2012 року - 3 к.д.; в липні 2012 року - 1 к.д.; з 22.01.2013 року по 23.01.2013 року; в березні 2013 року - 1 к.д.; грудні 2013 року - 2 к.д.; в липні 2014 року - 4 к.д.

Тобто, позивачу були надані відпуски без збереження заробітної плати, що не перевищують встановлений законом час надання такої відпуски, а саме 15 днів протягом 1 календарного року.

Таким чином, з урахуванням положень законодавства щодо відпусток, суд вбачає достатньо обставин для зарахування позивачу до загального стажу роботи періоди відпусток з 30.10.2008 року по 31.10.2008 року, в листопаді 2008 року - 3 к.д.; в грудня 2008 року - 4 к.д.; в січні 2009 року - 5 к.д.; в лютому 2009 року - 4 к.д.; в березні 2009 року - 3 к.д.; в квітні 2009 року - 3 к.д.; з 21.12.2011 року по 23.12.2011 року; в січні 2012 року - 8 к.д.; в лютому 2012 року - 2 к.д.; в червні 2012 року - 3 к.д.; в липні 2012 року - 1 к.д.; з 22.01.2013 року по 23.01.2013 року; в березні 2013 року - 1 к.д.; грудні 2013 року - 2 к.д.; в липні 2014 року - 4 к.д.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що рішення відповідача, яким не зараховано до пільгового стажу спірні періоди роботи при призначені пенсії не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є протиправним, а тому суд вважає позовну вимогу про зарахування вказаних періодів роботи до пільгового стажу позивача та такою що підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що неналежне виконання підприємством обов`язку щодо своєчасної та в повному обсязі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за працівника не є відповідальністю такого працівника і тому, не може мати негативних наслідків у вигляді не зарахуванні таких періодів роботи працівника для призначення йому пенсійних виплат.

Також, оцінюючи спірні правовідносини суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidouv. Turkey", "Cyprusv. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozerv/the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Othersv. Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначив ЄСПЛ у справі Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 14 Закону № 1788, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо).

Суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №67 від 22.08.2019 року про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 , з підстав зазначених в рішенні є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне визнати протиправним та скасування рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №67 від 22.08.2019 року про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 8600 від 13.08.2019 року на призначення пенсії згідно норм пенсійного законодавства з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та зарахування пільгового стажу роботи в ДП «Артемвугілля» за списком № 1 період роботи з 26.01.1987 року по 11.03.1987 року; з 11.03.1987 року по 26.05.1987 року; з 03.05.1989 року по 24.05.1995 року; з 26.08.2008 року по 01.04.2011 року; з 01.04.2011 року по 28.11.2014 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено частково, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду в Донецькій області суми судового збору у розмірі 768,40 грн. на користь ОСОБА_1 , як того вимагає ч.2 ст. 4 Закон України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (місце знаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька області, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №67 від 22 серпня 2019 року.

Визнати протиправними дії Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які виразились у не зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком № 1 період роботи з 26.01.1987 року по 11.03.1987 року; 11.03.1987 року по 26.05.1987 року; з 03.05.1989 року по 24.05.1995 року; з 26.08.2008 року по 01.04.2011 року; з 01.04.2011 року по 28.11.2014 року та не призначені у зв`язку з цим пенсії за віком на пільгових умовах на його заяву від 13.08.2019 року.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 13 серпня 2019 року, про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.п. 1 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (відповідно до уточнених позовних вимог) та зарахувати до пільгового стажу за списком № 1 період роботи з 26.01.1987 року по 11.03.1987 року; з 11.03.1987 року по 26.05.1987 року; з 03.05.1989 року по 24.05.1995 року; з 26.08.2008 року по 01.04.2011 року; з 01.04.2011 року по 28.11.2014 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 14 листопада 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова