Справа № 620/1912/19
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року Чернігів Справа № 620/1912/19

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач-1), Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України про відмову у погодженні внесення об`єкта малої приватизації - "нежитлова будівля, магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться по АДРЕСА_1 області до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації № 503/8/12184 від 29.12.2018;

- зобов`язання Міністерство оборони України погодити включення вказаного об`єкту до відповідного переліку згідно з законом;

- визнання протиправним і скасування рішення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області про відмову у включенні об`єкту державної власності, зазначеного у заяві ОСОБА_1 від 18.12.2018, до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації;

- зобов`язання Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області включити до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації об`єкт, згідно вказаної заяви.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на об`єкт відсутнє зареєстроване обмеження, а тому посилання на таке обмеження, як на підставу відмови у включенні об`єкту до переліку є незаконним та немотивованим. Крім того, у відповідача-1 відсутні правові підстави для відмови у включенні об`єкта до переліку в незалежності від встановлених мировою угодою обмежень, оскільки такі обмеження встановлені виключно до боржника, яким є концерн «Військторгсервіс», а не Міністерство оборони України. Оскільки відповідач-1 не є ні боржником, ні кредитором, мирова угода не породжує жодних прав або обов`язків для нього. Таким чином, відповідач-2 протиправно відмовив позивачу, визнавши відповідь відповідач-2 вмотивованою.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 у відкритті провадження відмовлено. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 ухвалу Чернігівського коружного адміністративного суду від 05.07.2019 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Житняк Л.О. Ухвалою суду від 20.09.2019 справу прйинято до провадження та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі протягом встановленого ухвалою суду строку надали відзиви на позов, в яких з позовними вимогами не погодилися, вказавши на їх безпідставність та зазначили, що відсутність у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна інформації про встановлені обмеження на відчуження об`єкту не є підставою для невиконання рішення суду. Будівлю магазину, що знаходиться по АДРЕСА_1 включено до об`єктів нерухомості, які виступають гарантією належного виконання з боку Концерну «Військторгсервіс» своїх кредиторських зобов`язань.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій він позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини, викладені в позові, та вважає позицію відповідачів необґрунтованою, вкотре наголошуючи на відсутності зареєстрованого в реєстрі обмеження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

18.12.2018 позивач звернувся до відповідача-2 із заявою про включення об`єкта права державної власності до відповідного переліку об`єктів великої або малої приватизації, що підлягають приватизації (далі - Перелік) з проханням включити до Переліку об`єкт малої приватизації - «нежитлова будівля, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться по АДРЕСА_1 (далі - Об`єкт).

Відповідач-2 звернувся до відповідача-1 для отримання погодження включення Об`єкта до Переліку. При цьому, 29.12.2018 відповідач-1 листом за №503/8/12184 відмовив у включенні Об`єкта до Переліку посилаючись на те, що Об`єкт закріплений на праві господарського відання за Концерном «Військторгсервіс», а 17.04.2018 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/23971/16 затверджено мирову угоду від 06.03.2018, укладену між кредиторами та боржником у справі про банкрутство Концерну "Військторгсервіс" та за якою Концерну забороняється відчужувати усе майно, що перебуває у його господарському віданні.

Враховуючи зазначену відповідь, відповідач-2 листом від 29.01.2019 за вих. №18-02-00325 повідомив позивача про відмову у включенні Об`єкта до Переліку у зв`язку з отриманою від відповідача-1 відмовою у погодженні включення Об`єкта до Переліку.

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

В силу ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» уповноважені органи управління державним майном або корпоративними правами, управління якими вони здійснюють, за результатами аналізу господарської діяльності суб`єктів господарювання подають щороку до 1 жовтня державним органам приватизації пропозиції стосовно включення об`єктів права державної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації на наступний рік, разом з висновками щодо прогнозованої суми надходження коштів від приватизації запропонованих до переліків об`єктів та прогнозом соціально-економічних наслідків приватизації в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, судом встановлено, що будівля магазину, що знаходиться по АДРЕСА_1 , перебуває у власності Держави в особі Міноборони України (форма власності - загальнодержавна). Разом з тим, вказана будівля магазину обліковується на балансі філії Військторгсервіс.

Тобто, Міністерство оборони України є уповноваженим органом управління державним майном, який має право вирішувати питання про включення або не включення державного нерухомого майна до об`єктів, що підлягають приватизації.

Відповідно до п.7 ст.11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» заяви про включення об`єктів права державної власності до відповідного переліку об`єктів великої або малої приватизації, що підлягають приватизації, подаються потенційними покупцями до державних органів приватизації за місцем знаходження об`єкта, що приватизується, у порядку, що встановлюється Фондом державного майна України.

Уповноважені органи управління державним майном надають згоду на приватизацію об`єктам державної власності або вмотивовану відмову протягом 15 днів з моменту надходження звернення від державних органів приватизації.

Відповідно до ч.9 ст.11 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» відмова державними органами приватизації у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, можлива у разі:

коли підприємство, що пропонується приватизувати, перебуває у процесі ліквідації;

коли законодавством установлено обмеження щодо приватизації об`єкта;

вмотивованої відмови органу, уповноваженого управляти державним майном, у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації;

не включення Кабінетом Міністрів України за поданням Фонду державного майна України до переліку об`єктів великої приватизації, що підлягають приватизації.

З наведеного слідує, що підставою для відмови державного органу приватизації є, в тому числі, встановлення обмеження щодо приватизації майна.

Судом встановлено, що листом від 29.12.2018 №509/8/12184 Міністерство оборони повідомило Регіональне відділення, що ухвалою Господарського суду м.Києва від 17.04.2018 по справі №910/23971/16 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/73593570) затверджено мирову угоду у справі про банкрутство Концерну «Військторгсервіс». Умовами мирової угоди передбачено, що боржнику (Концерну «Військторгсервіс») забороняється відчуження нерухомого майна, що закріплено за ним на праві господарського відання до моменту погашення боржником боргів зазначених у мировій угоді (протягом 120 місяців з дати її затвердження Господарським судом м. Києва).

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Дана правова позиція узгоджується з ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

З огляду на вказане, відсутність у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна інформації про встановлені обмеження на відчуження об`єкту не може вважатися підставою для невиконання рішення суду.

У даному випадку доказом правомірності відмови відповідача-1 є Мирова угода, затверджена Господарським судом м.Києва 17.04.2018 по справі №910/23971/16 про банкрутство Концерну «Військторгсервіс».

Пунктом 4.1.7. Мирової угоди визначено, що Боржнику (Військторгсервіс) забороняється відчуження чи передача в будь-який інший спосіб нерухомого майна, що закріплене за ним на праві господарського відання до моменту погашення Боржником боргів зазначених у цій Мировій угоді, з відповідним внесенням запису про це до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Тобто, об`єкт державної власності нерухомого майна (будівлі магазину, що знаходиться по АДРЕСА_1 включено до об`єктів нерухомості, які виступають гарантією належного виконання з боку Концерну «Військторгсервіс» своїх кредиторських зобов`язань, яскільки об`єкт знаходиться на балансі філії Військторгсервіс.

Таким чином, в порядку, визначеному ч.9 ст.11 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» на підставі вмотивованої відмови органу, уповноваженого управляти державним майном у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, було з обґрунтованих підстав відмовлено позивачу у включенні нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.

З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України про відмову у погодженні внесення об`єкта малої приватизації - «нежитлова будівля, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться по АДРЕСА_1 до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації №503/8/12184 від 29.12.2018 та зобов`язання Міністерство оборони України погодити включення вказаного об`єкту до відповідного переліку згідно з законом такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо решти позовних вимог, суд вказує, що вони також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними. Крім того, суд також зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України здійснює свої повноваження безпосередньо і через регіональні відділення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі та представництва у районах та містах, створених Фондом державного майна України, у разі необхідності. Представництва підпорядковуються регіональним відділенням. Фонд державного майна України, регіональні відділення та представництва становлять єдину систему державних органів приватизації.

Частиною 8 ст.11 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» передбачено, що державні органи приватизації протягом 30 днів розглядають заяви та приймають рішення щодо включення до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, і в п`ятиденний строк письмово повідомляють про це заявника.

Відповідно до п. 2 розділу III «Порядку подання та розгляду заяв про включення об`єктів права державної власності до відповідного переліку об`єктів великої або малої приватизації, що підлягають приватизації», затвердженого наказом Фонду державного майна України №675 від 22.05.2018 (далі - Порядок №675) державний орган приватизації протягом трьох днів після надходження заяви звертається щодо надання згоди на включення об`єкта до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації, до уповноважених органів управління державним майном, крім випадків, коли орган приватизації є уповноваженим органом управління державним майном або уповноважений орган управління самостійно ініціював включення такого об`єкта до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації.

Відповідно до п.7 розділу III Порядку №675 у разі надходження від органу, уповноваженого управляти державним майном, вмотивованої відмови погодити включення об`єкта до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, результати розгляду заяви доводить до заявника державний орган приватизації, до якого надійшла заява, у письмовій формі або за проханням заявника - засобами електронного зв`язку.

З аналізу викладеного слідує, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області не наділено повноваженнями діяти на власний розсуд під час вирішення питання про включення або не включення майна до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та давати оцінку вмотивованості відповіді органа управління або ж самостійно приймати рішення стосовно включення майна до переліку об`єктів, що підлягають приватизації. Такі повноваження, в контексті розгляду даної справи, належать виключно Міністерству оборони України.

Отже, відмова Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області скасуванню не підлягає.

Відповідно до положень ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене вище, на підставі аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачі не наділений повноваженнями вчиняти дії всупереч діючому законодавству України, що було б порушенням ч.2 ст.19 Конституції України.

А отже, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_1 );

Відповідач-1 - Міністерство оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м.Київ, 03168, );

Відповідач-2 - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області (проспект Миру, 43, м.Чернігів, 14000, ).

Рішення суду складено в повному обсязі 18 листопада 2019 року.

Суддя Л.О. Житняк