Справа № 140/1592/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9406/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року, головуючий суддя Плахтій Н.Б., ухвалене о 11:35 год. у м. Луцьку, повний текст якого складено 31.07.2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України у місті Луцьку Волинської області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУ ДФС у Волинській області, третя особа - Управління ДКС України у місті Луцьку Волинської області, в якому просила визнати дії щодо ненадання висновку про повернення помилково сплачених грошових зобов`язань за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік органу, що здійснює казначейське обслуговування протиправними, зобов`язати надати висновок про повернення помилково сплачених грошових зобов`язань за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік органу, що здійснює казначейське обслуговування.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що відповідачем у поверненні коштів відмовлено з тих підстав, що позивачем пропущено строк, необхідний для здійснення повернення сум грошового зобов`язання, а саме 1095 днів. Позивач вважав, що помилково сплачені кошти за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік підлягають поверненню з дати набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання з транспортного податку, а саме з 12.12.2017 року, водночас ГУ ДФС у Волинській області протиправно не подало висновок органу, що здійснює казначейське обслуговування.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Волинській області щодо ненадання висновку про повернення помилково сплачених грошових зобов`язань ОСОБА_1 за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік Управлінню Державної казначейської служби України у місті Луцьку Волинської області; зобов`язано Головне управління ДФС у Волинській області надати Управлінню Державної казначейської служби України у місті Луцьку Волинської області висновок про повернення ОСОБА_1 помилково сплачених грошових зобов`язань за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Волинській області оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачем пропущено 1095 днів, протягом яких позивач мала право на повернення помилково та/або надміру сплаченої суми, відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 22.06.2015 року Луцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення форми Ф про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 25 000,00 грн., яке було сплачене позивачем в повному обсязі в добровільному порядку, що підтверджується квитанціями від 10.07.2015 року та 27.07.2015 року (а.с. 10, 12).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 року у справі №803/1260/17, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 22.06.2015 року форми Ф про визначення податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік у сумі 25 000,00 грн. (а.с. 21-27).

30.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до ГУ ДФС у Волинській області про повернення надміру сплачених коштів у сумі 25 000,00 грн. (а.с. 15), у відповідь на яку отримала лист від 13.04.2019 року про відсутність підстав для повернення таких коштів (а.с. 17).

Позивач 28.01.2019 повторно звернувся із заявою до ГУ ДФС у Волинській області про повернення надміру сплачених коштів у сумі 25 000,00 грн. (а.с. 18-19).

Листом від 15.02.2019 року відповідач повідомив, що неправомірним є перерахування сплачених коштів, так як заява подана пізніше 1095 дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (а.с. 20).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що сума сплаченого ОСОБА_1 грошового зобов`язання з транспортного податку в розмірі 25 000,00 грн. набула статусу переплати лише після скасування податкового повідомлення-рішення, а саме з 12.12.2017 року, тому позивач не пропустила граничного строку звернення із заявою про повернення надміру сплачених сум грошових зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Податковим кодексом України (далі - ПК України) регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначається вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Як встановлено підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Підпунктом 14.1.182 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що помилково сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань.

Згідно із підпунктом 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, пунктом 43.1 статті 43 ПК України встановлено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (пункт 43.2 статті 43 ПК України).

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Положеннями пунктів 43.4, 43.5 статті ПК України встановлено, що платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані (пункт 43.6 статті 43 ПК України).

Відповідно до пункту 102.5 статті 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Таким чином, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення надміру сплаченої суми. Дотримання визначеного строку подання заяви та відсутність у платника податків податкового боргу зобов`язує контролюючий орган вжити заходи до прийняття рішення про повернення надмірно сплачених до бюджету коштів.

Матеріалами справи підтверджено, що грошове зобов`язання по сплаті транспортного податку у розмірі 25 000,00 грн., нараховане позивачу згідно з податковим повідомленням-рішенням від 22.06.2015 року форми Ф, яке постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 року у справі №803/1260/17, що залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року, визнано протиправним та скасовано. Вказане судове рішення набрало законної сили 12.12.2017 року.

Таким чином, право на грошове відшкодування ОСОБА_1 набула лише після скасування податкового повідомлення-рішення, а саме з 12.12.2017 року, відтак остання не пропустила граничного строку звернення із заявою про повернення надміру сплачених сум грошового зобов`язання.

Відтак обґрунтованим є висновок суду попередньої інстанції про підставність та обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року у справі №140/1592/19 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 15.11.2019 року.