Справа № 1.380.2019.004083
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10716/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання - Чопко Ю. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року про закриття провадження у справі № 1.380.2019.004083 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Костецький Н. В.,

час ухвалення рішення 23.09.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 23.09.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати протиправними та такими, що наносять матеріальної шкоди дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неналежного перерахунку пенсії по інвалідності, призначеної йому з 20 червня 2018 року та в цілому пенсійного забезпечення; зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії по інвалідності, призначеної йому з 20 червня 2018 року, виходячи із грошового забезпечення, визначеного нормами ч.3 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, за нормами чинними на час призначення пенсії по інвалідності та без обмеження її максимальним розміром; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести виплату недоплачених з 20 червня 2018 року сум його пенсійного забезпечення однією сумою.

20 червня 2019 року дружина позивача - ОСОБА_1 подала заяву про заміну позивача на процесуального правонаступника відповідно до ст.52 КАС України у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року провадження у цій адміністративній справі закрито на підставі п.5 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що держава створила особливі умови пенсійного забезпечення такої категорії осіб. Це в свою чергу, стосується і членів сім`ї військового пенсіонера у випадку його смерті. Тобто, в разі втрати годувальника, непрацездатні члени сім`ї мають право на успадкування пенсії годувальника в розмірах визначених Законом України Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Крім того, база обрахунку пенсії як для позивача, так і для процесуального його наступника є спільною - грошове забезпечення позивача за рівноцінною посадою. Оскільки суть спірних правовідносин стосується саме бази обрахунку уже призначеної пенсії, а саме: розміру грошового забезпечення позивача, із якого відповідачем було проведено обрахунок його пенсії, то порушене у позові питання прямо стосується і прав дружини позивача, яка має право на отримання пенсії свого чоловіка, у визначеному Законом розмірі. Таким чином, ОСОБА_1 є процесуальним спадкоємцем у спірних правовідносинах і має право на судовий захист своїх прав. Відмовляючи ОСОБА_1 в процесуальному правонаступництві суд порушив норми ст.52 КАС України, а закриваючи провадження у справі - позбавив права на звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки повторне звернення до суду із тих самих підстав та з тим самим предметом спору - визначення розміру грошового забезпечення для обрахунку пенсії, КАС України не допускається. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що на момент смерті позивача відповідний спір не було вирішено, ОСОБА_2 не набув права на обрахунок пенсії по інвалідності з 20 червня 2018 року, виходячи із грошового забезпечення, визначеного ч.3 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, за нормами чинними на час призначення пенсії по інвалідності та без обмеження її максимальним розміром та виплату пенсії однією сумою. При цьому, безпідставним є твердження апелянта про порушення судом першої інстанції ст. 52 КАС України, оскільки судом правомірно закрито провадження у справі. Також звернув увагу на те, що на підставі заяви від 23 вересня 2019 року та наданих документів ОСОБА_1 з 23 вересня 2019 року призначено пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, розмір якої обчислено з того ж грошового забезпечення (заробітку), з якого було обчислено пенсію годувальника.

Апелянт подала відповідь на відзив, у якій вказала, що призначена позивачу пенсія виплачувалася у суттєво нижчому розмірі, тобто виплачувалася не в повному розмірі, тому члени сім`ї позивача як спадкоємці мають право на отримання невиплачених позивачу за його життя пенсійних виплат, які підлягали виплаті. Звертає увагу на те, що предметом позову у цій адміністративній справі є неналежне проведення обрахунку уже призначеної пенсії та повернення частини коштів, які підлягали виплаті, але не були виплачені позивачу за його життя. Враховуючи наведене, вважає, що наданий відповідачем відзив на апеляційну скаргу є необґрунтованим та просить суд не приймати його до уваги при вирішенні спору.

Представник апелянта ОСОБА_1 ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Представник відповідача Болюба О. В. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу та відповідь на відзив в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін з таких підстав.

Закриваючи провадження у цій адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництво, оскільки предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Ст.4 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачає, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Згідно з ст.45 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб сім`ям померлих пенсіонерів, які одержували пенсію при неповному стажі, пенсія призначається пропорційно стажу роботи, виходячи з якого було призначено пенсію померлому годувальнику.

Ст.91 цього ж Закону передбачає, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. У разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

Відповідно до ст.52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

З системного аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку про те, що право на отримання коштів належить тим членам сім`ї пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, якщо відповідні кошти підлягали виплаті самому пенсіонеру, але за життя він їх не отримав незалежно від причин.

Зі змісту заявленого позову вбачається, що предметом спору у цій справі є визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_2 пенсії по інвалідності, виходячи із грошового забезпечення, визначеного нормами ч.3 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, за нормами чинними на час призначення пенсії по інвалідності та без обмеження її максимальним розміром.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27 серпня 2019 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на момент смерті позивача спір вирішено не було, право на перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, призначеної йому з 20 червня 2018 року виходячи із грошового забезпечення, визначеного нормами ч. 3 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, за нормами чинними на час призначення пенсії по інвалідності та без обмеження її максимальним розміром позивач не набув на момент смерті.

Відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Право пенсію та інші соціальні виплати не входить до складу спадщини, оскільки має на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у соціальних та трудових відносинах.

Ст.1227 ЦК України передбачає, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що перерахунок пенсії по інвалідності, призначеної позивачу з 20 червня 2018 року виходячи із грошового забезпечення, визначеного нормами ч.3 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, не проводився, дії щодо нездійснення перерахунку пенсії не були визнані протиправними, спір по суті не вирішено, а тому і кошти, які не були нараховані померлій особі на день смерті, не є недоотриманою пенсією.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірні правовідносини не допускають правонаступництво, оскільки предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, разом з тим, право на перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, призначеної йому з 20 червня 2018 року виходячи із грошового забезпечення, визначеного нормами ч.3 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, за нормами чинними на час призначення пенсії по інвалідності та без обмеження її максимальним розміром позивач не набув на момент смерті.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції роз`яснено ОСОБА_1 про те, що вона має право звертатись до суду з вимогами про захист своїх особистих немайнових прав самостійно, що спростовує її доводи про неможливість захисту свого права в судовому порядку.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року про закриття провадження у справі № 1.380.2019.004083- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 13 листопада 2019 року.