Справа № 420/4252/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4252/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Ляшенко Ю.В.,

за участю сторін: представника позивача - Овчаренко Д.В.,

представника відповідача

Головного управління ДФС

в Одеській області - Бутрик А.О.,

представника відповідача

Головного управління

ДКСУ в Одеській області - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом Спільного підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю Трансбалктермінал (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, 58, ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044,м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ), Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (65023, с. Одеса, вул. Садова, 1-А, ) про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось спільне підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю Трансбалктермінал з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо невключения узгодженої суми бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 3 273 712 грн. за грудень 2015 року до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість та стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області на користь СП ТОВ Трансбалктермінал заборгованість з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2015 року в сумі 3 273 712 грн. та пеню за порушення строків відшкодування ПДВ в сумі 1387174,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 19.01.2016 року СП ТОВ «Трансбалктермінал», було направлено, а Чорноморською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області 20.01.2016 року отримано податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015 року. По рядку 23.2 та рядку 3 Додатка №3, а також у заяві Додатку 4 до декларації, позивачем було відображено суму відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок СП TOB «Трансбалктермінал» у розмірі 3273712 грн.

У квітні 2017 року ГУ ДФС в Одеській області була проведена виїзна планова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2014 року по 31.12.2016 року, предметом якої було питання правомірності відображення суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 3273712 грн., та за результатом якої жодних податкових повідомлень-рішень не виносилось, у зв`язку з чим заявлена сума у розмірі 3273712 грн. є узгодженою

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року по справі № 815/2552/18 за позовом СП ТОВ «Трансбалктермінал», серед іншого, зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в порядку, передбаченому п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, заяву про повернення СП ТОВ Трансбалктермінал суми бюджетного відшкодування та необхідні дані щодо відшкодування СП ТОВ Трансбалктермінал з бюджету податку на додану вартість в розмірі 3273712 грн. за декларацією з податку на додану вартість за грудень 2015 року (абз. 4 резолютивної частини рішення).

Постановою п`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2019 року по справі № 815/2552/18 викладено абзац четвертий резолютивної частини рішення у наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління ДФС в Одеській області внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в порядку, передбаченому п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, заяву про повернення спільному підприємству у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю Трансбалктермінал суми бюджетного відшкодування та необхідні дані щодо відшкодування з бюджету податку на додану вартість в розмірі 3273712 грн. за декларацією з податку на додану вартість за грудень 2015 року».

Разом з цим позивач зазначає, що станом на дату подачі даного позову ГУ ДФС в Одеській області не вжито передбачених законодавством заходів щодо відшкодування грошових зобов`язань з податку на додану вартість за декларацією за грудень 2015року в розмірі 3273712 грн. позивачу на рахунок за процедурою визначеною чинним законодавством.

Таким чином позивач вважає, що узгоджена сума податку на додану вартість в розмірі 3273712 грн. є заборгованістю державного бюджету перед СП ТОВ «Трансбалктермінал», та підлягає стягненню на користь підприємства у повному обсязі разом з пенею в сумі 1387174,92 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.08.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

13.08.2019 року від представника відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, поданих до 1 лютого 2016р., за якими станом на 1 січня 2017р. суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Місячний обсяг такого бюджетного відшкодування не може перевищувати 2,8 відсотка загальної суми бюджетного відшкодування з державного бюджету за попередній календарний місяць за Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Внесення даних та ведення Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється у порядку, визначеному ст. 200 ПК України та постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26.

Стосовно пені відповідач зазначає, що відносячи пеню до способів забезпечення, законодавець має на увазі, що підставою її нарахування є виконання податкового обов`язку у більш пізні строки, ніж це передбачено чинним законодавством України. За рахунок пені компенсуються витрати, шкода збитки, завдані інтересам платника податків у зв`язку із несвоєчасним поверненням сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Однак, у даному випадку, позивачу не було завдано ніякої шкоди, він не поніс жодних збитків. Відповідач зазначає, що способи забезпечення не повинні передбачати карального впливу, а бути спрямовані на створення умов для гарантування погашення бюджетної заборгованості, яка виникла в результаті прострочення. Застосування пені не має означати додаткових втрат, а повинно забезпечувати сплату тих сум, які мали б бути сплачені до прострочення.

Також відповідач зазначає, що для вирішення питання порушеного у позовній заяві позивач мав би звернутись до суду з заявою у порядку ст. 263 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття судового рішення) оскільки в нього наявні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення, про зміну чи встановлення способу виконання судового рішення

Крім цього відповідач зазначив, що ГУ ДКСУ в Одеській області - це окрема юридична особа, яка не може нести відповідальність за дії (бездіяльність) чи рішення інших установ, підприємств або державних органів.

14.08.2019 року від представника відповідача ГУ ДФС в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що на даний час чинне законодавство передбачає встановлену процедуру внесення заяв до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що регламентовано Податковим кодексом України

31.01.2017 року ДФС сформовано та опубліковано на офіційному веб-порталі ДФС Тимчасовий реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування

Проте більшість сум бюджетного відшкодування, які станом на 01 січня 2017 року не відшкодовані з бюджету, до 01 січня 2017 року перебували та/або продовжують перебувати на судовому оскарженні і, відповідно, можуть бути включені до Тимчасового реєстру лише після завершення такого оскарження і набрання судовим рішенням, прийнятим на користь платника податку, законної сили.

В рамках фактичних обставин даної справи, узгодження відшкодування, заявленого підприємством у податковій звітності відбулось за актом документальної перевірки ТОВ «Трансбалктермінал» 18.04.2019 року, з огляду на складання відповідного акту 18.04.2017 року за № 306/15-32-14-01/24528065.

При цьому, на виконання доручення Кабінету Міністрів України ДФС розглянула проект Закону «Про внесення змін до підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, який врегульовує порядок виконання зобов`язань Державного бюджету України щодо відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, поданими до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані, та хронологію відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у Тимчасовому реєстрі.

За результатами розгляду зазначеного проекту Закону ДФС надіслала Мінфіну експертний висновок, згідно з яким його було погоджено.

Кабінетом Міністрів України схвалено зміни до Кодексу, які врегульовують порядок відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, поданими до 1 лютого 2016 року, та по яким суми ПДВ станом на 1 січня 2017 року не були відшкодовані.

На сьогодні проект закону знаходиться на розгляді у Верховній раді України.

Таким чином з огляду на відсутність на даний час остаточного врегулювання питання про внесення змін до тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та здійснення відповідних заходів щодо отримання заявлених сум на розрахунковий рахунок підприємства, відповідач зазначає що його дії не є такими. Що порушують вимоги податкового законодавства.

Щодо вимог про стягнення пені відповідач зазначає, що облікова ставка НБУ, фіксується на момент виникнення заборгованості з відшкодування ПДВ та у разі зміни розміру облікової ставки НБУ протягом строку нарахування відповідної пені такі зміни при обчисленні не враховуються.

Облікова ставка НБУ, встановлена на момент виникнення заборгованості з відшкодування ПДВ у розмірі 3273712 грн. (14.04.2017 року) становила 13%. Таким чином відповідач зазначає, що сума пені дорівнює 1126336,30 грн.

23.08.2019 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив ГУ ДКСУ в Одеській області, в якій позивач зазначив, що відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку взаємодії органів державної фіскальної служби України та органів Державної казначейської служба України у процесі судового розгляду та виконання рішень суду про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, або стягнення митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.03.2016 р. № 343, для забезпечення повного з`ясування обставин, що мають значення в процесі судового розгляду позовних заяв про бюджетне відшкодування податку на додану вартість, пені або стягнення митних платежів, відповідачами у таких справах є орган ДФС, на обліку якого перебуває платник або який здійснював митне оформлення, та орган Казначейства за місцезнаходженням відповідного органу ДФС.

Відносно посилання відповідача на неврахування обставин та вимог законодавства щодо дотримання встановленої процедури повернення бюджетного відшкодування позивач зазначив, що така позиція є необґрунтованою та спростовуєтеся наявними в матеріалах справи доказами, які, як окремо так і в сукупності, свідчать про дотримання позивачем вимог податкового законодавства та процедури повернення бюджетного відшкодування, однак станом на сьогоднішній день сума заявленого бюджетного відшкодування так і не була повернена (перерахована) підприємству.

Щодо права на нарахування пені позивач зазначив, що положеннями Податкового кодексу України прямо передбачено проміжок часу, за який платник податку має право отримати нараховану пеню за несвоєчасне виконання Державою зобов`язань (відшкодування податку на додану вартість) з перерахування підтверджених сум бюджетного відшкодування ПДВ, а також визначено з якого моменту, здійснюється нарахування пені.

При цьому позивач зазначив, що ефективний спосіб захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через органи казначейської служби на його користь заборгованості бюджету із відшкодуванням ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості, оскільки станом на час розгляд справи в суді сума узгодженої ще у 2017 році суми бюджетного відшкодування органом державної влади не перерахована (повернута) позивачу

27.08.2019 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив ГУ ДФС в Одеській області, в якій позивач зазначив, що ГУ ДФС в Одеській області після проведення перевірки позивача не внесло дані ні до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, ні до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Крім того, такі дані не внесені податковим органом ще з дати подання заяви про бюджетне відшкодування 20 січня 2016 року, а тому суд у Рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року по справі № 815/2552/18 дійшов до висновку про протиправну бездіяльність ГУ ДФС в Одеській області, яка спричинила порушення право позивача, оскільки належне та вчасне внесення заяви до реєстру було б підставою для отримання позивачем узгодженого бюджетного відшкодування ще до змін Податкового законодавства України».

За таких обставин позивач вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність механізму як на підставу правомірності його бездіяльності та звільнення його від відповідальності за порушення законних прав та інтересів СП ТОВ «Трансбалктермінал».

Щодо порядку обрахування пені позивач вважає, що застосування різних ставок НБУ протягом строку нарахування пені обумовлено зміною облікової ставки НБУ і визначено положеннями Податкового кодексу України.

При цьому позивач зазначив, що ефективний спосіб захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через органи казначейської служби на його користь заборгованості бюджету із відшкодуванням ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості, оскільки станом на час розгляд справи в суді сума узгодженої ще у 2017 році суми бюджетного відшкодування органом державної влади не перерахована (повернута) позивачу

Ухвалою суду від 09.09.2019 року провадження по справі за позовом Спільного підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю Трансбалктермінал до Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області було закрито в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо невключения узгодженої суми бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 3 273 712 грн. за грудень 2015 року до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Ухвалою суду від 07.10.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження по справі було закрито а справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні 05.11.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в тексті позову та відповідей на відзив.

В судовому засіданні 05.11.2019 року представник відповідача Головного управління ДФС в Одеській області заперечував проти адміністративного позову та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі з підстав, викладених в тексті відзиву.

В судове засідання 05.11.2019 року представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

СП ТОВ Трансбалктермінал 20 січня 2016 року подано до ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015 року. В додатках до зазначеної декларації, зокрема, Додатку №3 та в Додатку №4 заяві про повернення суми бюджетного відшкодування, позивачем відображена сума відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок СП ТОВ Трансбалктермінал в розмірі 3273712 грн.

ГУ ДФС в Одеській області в період з 27.02.2017 року по 10.04.2017 року проведена документальна виїзна планова перевірка СП ТОВ Трансбалктермінал з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2014 року по 31.12.2016 року, за результатами якої складений акт №306/15-32-14-01/24528065 від 18 квітня 2017 року, в якому зазначено, що за період з 01.10.2014 року по 31.12.2016 року СП ТОВ Трансбалктермінал задекларовано податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в сумі 3273712 грн., перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за цей період не встановлено його заниження або завищення.

Оскільки податковим органом не встановлено порушень при визначенні позивачем суми податку на додану вартість до бюджетного відшкодування і податкові повідомлення-рішення щодо цієї суми контролюючим органом не складалися, сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 3273712 грн. є узгодженою.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року по справі №815/2552/18 позовну заяву Спільного підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю Трансбалктермінал до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, Державної фіскальної служби України задоволено, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо невнесення заяви СП ТОВ Трансбалктермінал про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2015 року, поданої 19.01.2016 року до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області, що призвело до порушення прав та охоронюваних законом інтересів СП ТОВ Трансбалктермінал, зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в порядку, передбаченому п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, заяву про повернення СП ТОВ Трансбалктермінал суми бюджетного відшкодування та необхідні дані щодо відшкодування СП ТОВ Трансбалктермінал з бюджету податку на додану вартість в розмірі 3273712 грн. за декларацією з податку на додану вартість за грудень 2015 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2019 року по справі №815/2552/18 змінено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року у справі за позовом Спільного підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю Трансбалктермінал до Головного управління ДФС в Одеській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, викладено абзац четвертий резолютивної частини рішення у наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління ДФС в Одеській області внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в порядку, передбаченому п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, заяву про повернення спільному підприємству у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю Трансбалктермінал суми бюджетного відшкодування та необхідні дані щодо відшкодування з бюджету податку на додану вартість в розмірі 3273712 грн. за декларацією з податку на додану вартість за грудень 2015 року».

Позивач вважає, що узгоджена сума податку на додану вартість в розмірі 3273712 грн. є заборгованістю державного бюджету перед СП ТОВ «Трансбалктермінал», та підлягає стягненню на користь підприємства у повному обсязі разом з пенею в сумі 1387174,92 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з того що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року по справі №815/2552/18 та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2019 року по справі №815/2552/18 встановлено право СП ТОВ «Трансбалктермінал» на бюджетне відшкодування ПДВ у розмірі 3273712 грн.

За результатами розгляду справи №815/2552/18 зобов`язано Головне управління ДФС в Одеській області внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в порядку, передбаченому п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, заяву про повернення спільному підприємству у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю Трансбалктермінал суми бюджетного відшкодування та необхідні дані щодо відшкодування з бюджету податку на додану вартість в розмірі 3273712 грн. за декларацією з податку на додану вартість за грудень 2015 року

Разом з цим суд зазначає, що Законами України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» та від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 визнано таким, що втратив чинність Порядок № 39.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України, на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті Кодексу заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 (далі - Порядок № 26).

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Станом на час розгляду справи Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює.

За таких обставин, із врахуванням встановленого рішенням суду по справі №815/2552/18 права СП ТОВ «Трансбалктермінал» на бюджетне відшкодування ПДВ у розмірі 3273712 грн., а також за відсутності механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, такі способи захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування нездатні привести до ефективного відновлення права платника податків.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та отримання пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, що передбачено п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ у розмірі 3273712 грн та пені, які охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи наведене та з огляду на те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не можуть привести до ефективного відновлення права платника податків, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС в Одеській області на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2019 року по справі №826/7380/15.

Разом з цим суд зазначає, що позивачем було помилково розраховано суму пені, яка належить до стягнення.

Суд зазначає, що позивач помилково вважає, що застосування різних ставок НБУ протягом строку нарахування пені обумовлено зміною облікової ставки НБУ і визначено положеннями Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Зазначена норма не передбачає що у разі зміни облікової ставки НБУ застосуванню підлягає нова ставка. Натомість зі змісту зазначеної норми вбачається, що враховується облікова ставка встановлена на момент виникнення пені.

Суд зазначає, що облікова ставка НБУ, встановлена на момент виникнення заборгованості з відшкодування ПДВ у розмірі 3273712 грн. (14.04.2017 року), становила 13%.

У зв`язку з цим суд погоджується з доводами ГУ ДФС в Одеській області, щодо того що розмір пені дорівнює 1126336,30 грн. (3273712*0,13*1,2*805/365=1126336,309 (1126336,31 після округлення))

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 19210 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління ДФС в Одеській області на користь Позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 19210 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Спільного підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю Трансбалктермінал (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, 58, ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044,м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ), Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (65023, с. Одеса, вул. Садова, 1-А, ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області на користь СП ТОВ Трансбалктермінал заборгованість з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2015 року в сумі 3 273 712 (три мільйони двісті сімдесят три тисячі сімсот дванадцять) грн. та пеню за порушення строків відшкодування ПДВ в сумі 1126336 (один мільйон сто двадцять шість тисяч триста тридцять шість) грн. та 31 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області (65044,м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) на користь Спільного підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю Трансбалктермінал (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, 58, ) судові витрати у розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 14.11.2019 року.

Суддя А.А. Радчук.

.