Справа № 120/2284/19-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 листопада 2019 р. Справа № 120/2284/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

представника позивача: Кучеренко О.В.

представника відповідача: Сивого М.В., Лисенко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод"

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариство "Турбівський каоліновий завод" (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ПрАТ "Турбівський каоліновий завод" з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018, відповідачем складено акт №672/1401/05474145 від 26.02.2019, в якому, окрім інших, зафіксовано порушення п. 14.1.150, п. 14.1, ст. 14, п.252.3, п. 252.6, п. 252.7, п. 252.10, п. 252.18 ст. 252 ПК України, а також п. п. 15, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України.

На підставі виявлених порушень відповідачем 25.03.2019 прийнято податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, в тому числі з військового збору, пені на 75434,11 грн., №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами на 444971,23 грн. та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами на 2082989,20 грн.

Разом із тим, не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 09.08.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 09.09.2019.

Ухвалою від 09.09.2019 задоволено клопотання представника Головного управління ДПС у Вінницькій області та замінено первинного відповідача - Головне управління ДФС у Вінницькій області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Вінницькій області. Судовий розгляд справи відкладено до 23.09.2019.

Ухвалою від 23.09.2019 задоволено клопотання представника позивача та вирішено викликати в наступне судове засідання судових експертів Педь Ірину Валеріївну та Бойко Юлію Василівну.

Даною ухвалою також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.10.2019.

В судовому засіданні 09.10.2019 заслухано пояснення експерта та оголошено перерву до 23.10.2019, в зв'язку з неявкою в судове засідання другого експерта, що викликався судом.

Ухвалою від 23.10.2019, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про відмову від допиту експерта. Разом із тим, враховуючи необхідність витребування додаткових доказів, судовий розгляд справи відкладено на 07.11.2019.

В судовому засіданні 07.11.2019 представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Зокрема зазначила, що ПрАТ "Турбівський каоліновий завод" щоквартально сплачувало військовий збір, що підтверджується платіжними дорученням №4150 від 19.07.2016, №4370 від 29.09.2016, №4682 від 18.01.2017, №5026 від 27.04.2017, №5421 від 25.07.2017, №5772 від 19.10.2017, №6204 від 29.01.2018, №6394 від 27.04.2018, №291 від 30.07.2018. Разом із тим, на думку представника позивача, помилкове зазначення в графі «Призначення платежу» ідентифікаційного коду ОСОБА_1. не може бути підставою для не врахування даних квитанцій. При цьому, представник позивача зазначила, що штраф та пеня може нараховуватись лише у випадку бездіяльності щодо сплати військового збору, тоді як в даному випадку, такий збір сплачений ПрАТ "Турбівський каоліновий завод" в повному обсязі. Також зазначила, що відповідачем протиправно при обчислені рентної плати за користування надрами для розрахунку взято собівартість видобутого каоліну сирцю, а не вартість виготовленої товарної продукції - каоліну збагаченого та кварцового піску.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували щодо задоволення даного адміністративного позову, посилаючись на обґрунтованість висновків перевірки та, як наслідок, правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень, які є предметом оскарження в межах даної справи. Крім того, також зазначили, що базою оподаткування рентною платою за користування надрами є вартість обсягів видобутої сировини, а не товарної продукції, як про це вказує представник позивача.

Крім того, в судовому засіданні 09.10.2019 також надала свої пояснення з приводу порушень, виявлених в ході перевірки ПрАТ "Турбівський каоліновий завод", судовий експерт - Бойко Юлія Василівна. Надані судовим експертом пояснення за своїм змістом відтворюють наявний у матеріалах справи висновок експертів №1041/30901 від 05.09.2019, складений ТОВ "Експертна група "ЕС енд ДІ".

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що в період 30.01.2019 по 19.02.2019 посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку ПрАТ "Турбівський каоліновий завод" з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018.

За наслідками даної перевірки відповідачем складено акт №672/1401/05474145 від 26.02.2019, в якому, окрім інших, зафіксовано порушення п. 14.1.150, п. 14.1, ст. 14, п.252.3, п. 252.6, п. 252.7, п. 252.10, п. 252.18 ст. 252 ПК України (занижено податкове зобов'язання з рентної плати за користування надрами в сумі 2022368,34 грн.), а також п. п. 15, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України (несвоєчасно перераховано до бюджету військовий збір в загальній сумі 87209,65 грн.).

На підставі виявлених порушень відповідачем 25.03.2019 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, в тому числі з військового збору, пені на 75434,11 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами на 444971,23 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами на 2082989,20 грн.

Не погоджуючись із даними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 54.2 ст. 54 ПК України, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно із п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України).

Відповідно до п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно із абз. «а» п. 171.2 ст. 171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок (абз. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України).

Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу (п.п. 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).

При цьому, п.п. 170.1.2 п. 170.1 ст. 170 ПК України визначено, що податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об'єктів нерухомості, інших, ніж зазначені в підпункті 170.1.1 цього пункту (включаючи земельну ділянку, що знаходиться під такою нерухомістю, чи присадибну ділянку), є орендар.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Договору оренди приміщень в офісному центрі «Горизонт» від 24.05.2016, укладеного між фізичною особою Поліщук Тамарою Миколаївною та ПрАТ «Турбівський каоліновий завод», орендарем приміщень загальною площею 467,00 квадратних метрів є ПрАТ «Турбівський каоліновий завод».

Із наведеного слідує, що відповідно до норм податкового законодавства податковим агентом, який відповідає за нарахування та сплату податку на дохід від надання майна в оренду, в тому числі військового збору, є ПрАТ «Турбівський каоліновий завод».

Факт сплати ПрАТ «Турбівський каоліновий завод» військового збору у спірний період підтверджується платіжними дорученням №4150 від 19.07.2016, №4370 від 29.09.2016, №4682 від 18.01.2017, №5026 від 27.04.2017, №5421 від 25.07.2017, №5772 від 19.10.2017, №6204 від 29.01.2018, №6394 від 27.04.2018, №291 від 30.07.2018.

В той же час, як слідує із акта перевірки, відповідні платіжні доручення не були враховані відповідачем, оскільки в даних дорученнях, зокрема в графі «Призначення платежу», зазначено код платника податку НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1.

З огляду на викладені обставини, контролюючий орган дійшов висновку, що вищезазначені платежі було здійснено не належно, оскільки їх було зараховано не за ПрАТ «Турбівський каоліновий завод», як податкового агента, а за ОСОБА_1. - орендодавця за Договором оренди, відповідно до якого здійснювалась сплата військового збору.

При цьому, неврахування вищевказаних платежів ПрАТ «Турбівський каоліновий завод» з військового збору загальною сумою 47259,40 грн. зумовило несвоєчасність сплати позивачем всіх наступних платежів за даним збором починаючи з липня 2016 року, що в свою чергу призвело до формування у нього постійного залишку заборгованості на ці суми з липня 2016 року та нарахування ГУ ДПС у Вінницькій області штрафу та пені в сумі 75434,11 грн., відповідно до п. 127.1 ст. 127 ПК України.

В той же час, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок (ч. 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до розділу 1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 №122, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.2002 за № 594/6882, єдиний казначейський рахунок - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Пунктом 2.1 розділу 2 вказаного Положення визначено, що єдиний консолідований рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Із наведеного вище слідує, що всі сплачені податки і збори (обов'язкові платежі), в тому числі військовий збір, незалежно від призначення платежу, коду виду сплати, платника та коду бюджетної класифікації зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок.

Таким чином, допущення ПрАТ «Турбівський каоліновий завод» помилки в графі «Призначення платежу» (зазначення ідентифікаційного коду орендодавця) жодним чином не спростовує факт сплати ним, як податковим агентом (орендарем), військового збору та його зарахування на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок.

Крім того, застосовані контролюючим органом наслідки у вигляді штрафних санкцій та пені, на думку суду, можуть мати місце лише у випадку допущення платником податку бездіяльності щодо його сплати чи/або несвоєчасної сплати.

В даному ж випадку, допущена ПрАТ «Турбівський каоліновий завод» помилка в графі «Призначення платежу» під час перерахування військового збору в строк, встановлений ПК України, не містить ознак бездіяльності та, на думку суду, не може бути достатньою правовою підставою для висновку про порушення ним строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання і застосування штрафних санкцій.

З огляду на вище викладене, висновки контролюючого органу щодо несвоєчасного перерахування ПрАТ «Турбівський каоліновий завод» військового збору, на думку суду, є необґрунтованими, а тому прийняте на підставі них податкове повідомлення-рішення № від 25.03.2019 підлягає скасуванню.

Що ж до відображених в акті перевірки порушень ПрАТ «Турбівський каоліновий завод» положень п. 14.1.150, п. 14.1, ст. 14, п. 252.3, п. 252.6, п. 252.7, п. 252.10, п. 252.18 ст. 252 ПК України, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 252.1.1 п. 252.1 ст. 252 ПК України, платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб'єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об'єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об'єктах (ділянках) надр.

Згідно із п. 252.3 ст. 252 ПК України, об'єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій у користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством, до якої належать:

- обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною;

- обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з відходів (втрат, хвостів тощо) гірничого виробництва, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, якщо для її видобутку відповідно до законодавства необхідно отримати спеціальний дозвіл;

- обсяг товарної продукції - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється під час виконання робіт, для проведення яких необхідно отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, у тому числі під час виконання робіт в акваторіях водних об'єктів.

Згідно з п.п.14.1.91 п. 14.1 ст. 14 ПК України, корисні копалини - природні мінеральні утворення органічного і неорганічного походження у надрах, у тому числі будь-які підземні води, а також техногенні мінеральні утворення в місцях видалення відходів виробництва та втрат продуктів переробки мінеральної сировини, які можуть бути використані у сфері матеріального виробництва і споживання безпосередньо або після первинної переробки.

Під мінеральною сировиною розуміється товарна продукція гірничого підприємства, що є результатом його господарської діяльності з видобутку корисних копалин, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, і за якісними характеристиками відповідає вимогам установлених законодавством стандартів або вимогам договорів (п.п. 14.1.112 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з п.п. 14.1.37 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність гірничого підприємства з видобування корисних копалин для цілей розділу IX цього Кодексу - діяльність гірничого підприємства, яка охоплює процеси добування та первинної переробки корисних копалин.

Поняття первинної переробки корисних копалин наведено у п.п. 14.1.150 п. 14.1 ст. 14 ПК України, відповідно до якого первинна переробка (збагачення) мінеральної сировини як вид господарської діяльності гірничого підприємства включає сукупність операцій збирання, дроблення або мелення, сушку, класифікацію (сортування), брикетування, збагачення фізико-хімічними методами (без якісної зміни мінеральних форм корисних копалин, їх агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури), за виключенням агломерації/грудкування руди з термічною обробкою, агломерацію та збагачення фізико-хімічними методами, а також може включати переробні технології, що є спеціальними видами робіт з добування корисних копалин (підземна газифікація та виплавляння, хімічне та бактеріальне вилуговування, дражна та гідравлічна розробка розсипних родовищ, гідравлічний транспорт гірничих порід покладів дна водойм).

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що об'єктом оподаткування є обсяг товарної продукції - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), у тому числі тієї, що пройшла стадію первинної переробки (збагачення).

В даному ж випадку, відповідно до спеціального дозволу від 27.08.2002 №2766 ПрАТ «Турбівський каоліновий завод» здійснює видобуток каоліну на Турбівському родовищі, а відповідно до дозволу від 25.09.2019 №4226 в с. Пляхова Козятинського родовища.

При цьому, ПрАТ «Турбівський каоліновий завод» видобутий каолін збагачує та реалізовує каолін збагачений та кварцовий пісок.

Таким чином, з огляду на наведені вище положення ПК України, об'єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин, на думку суду, є обсяг товарної продукції ПрАТ «Турбівський каоліновий завод», тобто каолін збагачений та кварцовий пісок.

В той же час, як слідує зі змісту акта перевірки, при здійсненні розрахунку рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 контролюючим органом взято за об'єкт оподаткування обсяг видобутої корисної копалини, тобто каолін.

Разом із тим, віднесення до об'єкту оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин обсягу видобутого ПрАТ «Турбівський каоліновий завод» каоліну, на думку суду, є необґрунтованим, адже каолін в даному випадку не є товарною продукцією ПрАТ «Турбівський каоліновий завод».

Відповідно до п. 252.18 ст. 252 ПК України, податкові зобов'язання з рентної плати за користування надрами для відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) в межах однієї ділянки надр за податковий (звітний) період обчислюються за такою формулою:

Пзн = Vф х Вкк х Свнз х Кпп,

де Vф - обсяг (кількість) відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у податковому (звітному) періоді (в одиницях маси або об'єму);

Вкк - вартість одиниці відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), обчислена згідно з пунктами 252.7 - 252.17 цієї статті;

Свнз - величина ставки рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (у відсотках), встановлена у пункті 252.20 цієї статті;

Кпп - коригуючий коефіцієнт, встановлений у пункті 252.22 цієї статті.

Аналіз наведених вище положень свідчить про те, що відображені у формулі розрахунку зобов'язання з рентної плати за користування надрами показники Vф (обсяг (кількість) відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини) та Вкк (вартість одиниці відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини) фактично формують базу оподаткування рентною платою за користування надрами.

Відповідно до п. 252.6 ст. 252 ПК України, базою оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства).

В даному ж випадку, як пояснила в судовому засіданні ревізор інспектор - Лисенко О.А., вартість одиниці відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (показник - Вкк) розраховувалась нею виходячи із обсягів та вартості реалізованої саме товарної продукції ПрАТ «Турбівський каоліновий завод», тобто каоліну збагаченого та кварцового піску.

В той же час, розраховуючи зобов'язання з рентної плати за користування надрами за формулою, визначеною п. 252.18 ст. 252 ПК України, як обсяг (кількість) відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (показник - Vф) ревізором-інспектором взято саме обсяг видобутої корисної копалини, тобто каоліну сирцю.

Таким чином, вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин розрахована ревізором-інспектором виходячи із обсягів видобутої корисної копалини (каоліну) та вартості одиниці товарної продукції, тобто каоліну збагаченого та кварцового піску, що, на думку суду, є необґрунтованим, адже каолін не є товарною продукцією ПрАТ «Турбівський каоліновий завод» та, як наслідок, не є об'єктом оподаткування рентною платою за користування надрами.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що наведений в акті перевірки розрахунок зобов'язання з рентної плати за користування надрами був би доцільний у випадку якщо б ПрАТ «Турбівський каоліновий завод» видобувало каолін та реалізовувало його без переробки, адже в такому випадку видобута корисна копалина (каолін) була б і товарною продукцією підприємства та об'єктом оподаткування рентною платою за користування надрами.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що наведений в акті перевірки розрахунок зобов'язання з рентної плати за користування надрами не відповідає положеннями ст. 252 ПК України, адже містить неспівставні показники об'єкта та бази оподаткування.

Відповідні висновки суду також узгоджуються із наявним у матеріалах справи висновком експертів №1041/30901 від 05.09.2019, складеного ТОВ "Експертна група "ЕС енд ДІ", зокрема судовими експертами Педь І.В. та Бойко Ю.В. за результатами судово-економічної експертизи, проведеної на замовлення позивача.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо заниження ПрАТ «Турбівський каоліновий завод» податкового зобов'язання з рентної плати за користування надрами та, як наслідок, протиправність податкових повідомлень-рішень №, № від 25.03.2019, а також наявність підстав для їх скасування.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 19210,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № від 25.03.2019, № від 25.03.2019 та № від 25.03.2019.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" сплачений судовий збір в сумі 19210 (дев'ятнадцять тисяч двісті десять) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Приватне акціонерне товариство "Турбівський каоліновий завод" (вул. Миру, 77, смт. Турбів, Вінницька область, );

Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 18.11.2019.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна