Справа № 440/2345/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 р. Справа № 440/2345/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2019, повний текст складено 20.08.19 по справі № 440/2345/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ФОП Олефір ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавській області від 25.04.2019 року № ПЛ4036/1098/АВ/П/ПТ/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 125190 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Полтавській області від 25.04.2019 року № ПЛ4036/1098/АВ/П/ПТ/ТД-ФС.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Управління Держпраці у Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вимог посилалось на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та зазначило, що під час проведення інспекційного відвідування позивачем не надано документів на підтвердження оформлених трудових відносин ОСОБА_3 саме з ФОП ОСОБА_4 не надавалось.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, на підставі направлення на проведення заходу державного контролю № 762 від 12.04.2019 року, наказу від 12.04.2019 року № 90П Управлінням Держпраці у Полтавській області проведене інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 щодо додержання вимог законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів.

За результатами інспекційного відвідування складено акт від 12.04.2019 року № ПЛ4036/1098/АВ, яким встановлено порушення позивачем вимог ст. 24 КЗпП України щодо допущення працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

25.04.2019 року заступником начальника Управління Держпраці у Полтавській області прийнято постанову № ПЛ4036/1098/АВ/П/ТД-ФС, якою до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у розмірі 125190 грн.

Не погодившись із такою постановою Управління Держпраці у Полтавській області позивач звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що судовим розглядом не підтверджені обставини, що стали підставою для висновків про допущення до роботи працівника без оформлення трудових відносин.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 р. № 877-V (далі - Закон №877-V).

Статтею 1 Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 24 КЗпП України).

Статтею 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю.

Так, згідно ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу зокрема в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Таким чином, правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому, такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами.

У даному випадку, підставою притягнення до відповідальності ФОП ОСОБА_1 стало встановлення допущення до роботи працівника ОСОБА_3 без оформлення трудового договору, чим порушено вимоги ст. 24 КЗпП України.

Так, за результатами інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , в магазині "Спокуса" встановлено, що на час проведення обстеження на робочому місці продавця за прилавком перебувала ОСОБА_3 , яка здійснювала продаж товарів, згідно з усними поясненнями, наданими ОСОБА_3 , вона працює у ФОП ОСОБА_1

Документи, які б підтверджували наявність оформлених трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в ході обстеження не надано.

Зазначені пояснення ОСОБА_3 слугували єдиною підставою для висновку відповідача про допущення позивачем порушень законодавства про працю, за вчинення яких на позивача накладено штраф згідно з оскаржуваною постановою.

Однак, колегія суддів вважає, що інспектори дійшли помилкового висновку щодо порушення ФОП ОСОБА_1 трудового законодавства з огляду на наступне.

У ході судового розгляду встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Новогалещинською селищною радою Козельщинського району Полтавської області 18.08.2009 року, магазин продовольчих товарів загальною площею 45 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

У той же час, згідно з договором позички нежитлового приміщення від 02.01.2019 року ОСОБА_1 (позичкодавець) безоплатно передала в користування частину нежитлового приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 25 кв.м. для торгівлі переважно продуктами харчування, алкогольними напоями та тютюновими виробами ОСОБА_4 (користувач) строком на 2 роки.

З 10.04.1998 року ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, основними видами діяльності якого є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах.

Підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_4 здійснює у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, має найманих працівників, а саме ОСОБА_3 , про що наданий трудовий договір від 26.04.2019 року.

Отже, у ході судового розгляду встановлено існування трудових відносин на підставі трудового договору між ОСОБА_3 - продавцем, та ФОП ОСОБА_4 , яким здійснюється підприємницька діяльність у приміщенні того ж магазину «Спокуса», що й позивач ФОП ОСОБА_1

Допитана в судовому засіданні у суді першої інстанції у якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що працює на посаді продавця у ФОП ОСОБА_4 на підставі трудового договору, у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 не перебуває, номер телефону ОСОБА_1 надано перевіряючим на їх вимогу. 12.04.2019 під час проведення інспекційного відвідування дійсно перебувала в приміщенні магазину на прохання ОСОБА_4 приглянути за магазином та товаром. При цьому жодних обов`язків продавця чи іншої роботи їй не доручалося та вона їх не виконувала.

У той же час, за поясненнями позивача, на даний час вона самостійно здійснює підприємницьку діяльність, а саме продаж товарів, найманих працівників у магазині "Спокуса", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не має.

Колегія суддів вказує, що інших доказів виконання ОСОБА_3 обов`язків продавця у ФОП ОСОБА_1 , окрім усних пояснень ОСОБА_3 , та які суперечать поясненням, наданим нею суду у якості свідка за умови попередження про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, не надано.

При цьому, письмові пояснення під час інспекційного відвідування відповідача ОСОБА_3 не надавались.

Доводи Управління Держпраці у Полтавській області щодо безпідставного врахування судом першої інстанції доказів на підтвердження трудових відносин ОСОБА_3 із ФОП ОСОБА_4 , які не були надані під час інспекційного відвідування, не спростовують висновків суду щодо відсутності доказів фактичного перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_1 , як підставу притягнення позивача до відповідальності у вигляду накладення штрафу оскаржуваною постановою.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що встановлені Управлінням Держпраці у Полтавській області в ході інспекційного відвідування порушення, що стали підставою для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення законодавства про працю, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

В силу ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, Управлінням Держпраці у Полтавській області не доведено вчинення позивачем порушення трудового законодавства, відповідальність за яке передбачена абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, у зв`язку з чим оскаржувана постанова від 25.04.2019 року № ПЛ4036/1098/АВ/П/ПТ/ТД-ФС є протиправною та підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 по справі № 440/2345/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов