Справа № 560/2548/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2548/19

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

13 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Данильченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року (повний текст якої складено у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом державного реєстратора Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, ДП "Національні інформаційні системи", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Олешинська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

21 серпня 2019 року позивач - державний реєстратор Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області Андрієвська М.В. звернулась до суду з позовом до Міністерства юстиції України, ДП "Національні інформаційні системи", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Олешинська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2289/5 від 29.07.2019 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно"; зобов`язати ДП "Національні інформаційні системи" відновити державному реєстратору Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області Андрієвській Марині Василівні доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Одночасно з позовною заявою, позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій з урахуванням уточнень до заяви про забезпечення позову, просила зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 29.07.2019 № 2289/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що наразі існує очевидна небезпека заподіянню шкоди правам, свободам та законним інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі по суті, оскільки, оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України є діючим та таким, що блокує здійснення позивачем своїх повноваження державного реєстратора, що завдає шкоду не тільки їй, а й іншому колу осіб, які звернулися до неї із заявами про вчинення реєстраційних дій. Крім того, в оскарженому наказі не передбачено порядку передачі на розгляд до іншого суб`єкта реєстрації реєстраційних справ, що були подані до неї як до державного реєстратора, якому тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру прав для проведення відповідних дій. Також ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову вказала на те, що діючий оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України від 29.07.2019 № 2289/5 позбавляє її можливості повноцінно здійснювати професійну діяльність, тобто фактично позивача позбавлено права на працю, що гарантоване Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року задоволено заяву державного реєстратора Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області Андрієвської Марини ОСОБА_2 про забезпечення позову по адміністративній справі № 560/2548/19. Зупинено дію наказу Міністерства юстиції України від 29.07.2019 № 2289/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" до набрання законної сили рішенням суду.

Не погоджуючись з рішенням суду, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вказаної заяви. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не зазначив про об`єктивні докази існування очевидної небезпеки заподіянню шкоди правам, свободам та законним інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі по суті. Крім того, на переконання апелянта, висновок суду першої інстанції щодо не вирішення Мін`юстом питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій, які перебувають на розгляді в державного реєстратора Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області Андрієвськоє М.В., що створює реальну загрозу притягнення позивача до юридичної відповідальності за порушення порядку та строків розгляду заяв про державну реєстрацію є помилковим, оскільки приймаючи рішення про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Міністерством юстиції України було проведено перевірку в базі даних заяв, за допомогою Державного реєстру речових прав на не рухоме майно щодо перебування на розгляді у позивача заяв для проведення реєстраційних дій в результаті якої було встановлено те, що на день прийняття оскаржуваного наказу у позивача таких заяв не було, у зв`язку із чим не приймалось рішення про передачу реєстраційних справ, які знаходяться на розгляді у позивача іншим суб`єктам державної реєстрації прав.

07 жовтня 2019 року до суду надійшли відзиви на апеляційну скаргу від позивача та третьої особи, в яких останні вказали на те, що застосування вказаного заходу реагування спрямоване на захист гарантованого позивачу права на працю та отримування доходу у вигляді заробітної плати, яка виплачується з місцевого бюджету. Крім того, оскаржуваний наказ не тільки впливає на права позивача, але і на права третьої особи, оскільки будуть нанесені Олешинській сільській раді збитки у зв`язку з тим, що не будуть здійснюватися надходження до місцевого бюджету.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Позивач в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Третя особа, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2019 № 2289/5:

1. Тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області Андрієвської Марини Василівни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 місяців;

2. Виконання п. 1 наказу покладено на ДП "Національні інформаційні системи".

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до настання негативних наслідків для позивача у вигляді припинення трудових відносин із нею за невиконання посадових обов`язків. Суд першої інстанції також звернув увагу на те, що приймаючи оскаржуваний наказ та блокуючи доступ позивачу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач не вирішив питання щодо передачі реєстраційних справ, що знаходяться на розгляді у позивача. Крім того, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до настання негативних наслідків й для інших осіб, які звернулися до позивача із заявами з метою вчинення нею реєстраційних дій, оскільки блокування доступу державному реєстратору до Державного реєстру прав унеможливлює подальше виконання реєстратором взятих зобов`язань із проведення таким реєстраційних дій. При цьому, забезпечення позову жодним чином не вказує на протиправність спірного наказу та не свідчить про фактичне вирішення справи, оскільки забезпечення позову жодним чином не буде впливати на обов`язки державного реєстратора пройти процедуру з отримання сертифікату, у разі якщо у задоволенні позовних вимог буде відмовлено.

Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).

Тобто, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги відповідача щодо відсутності підстав для забезпечення позову, суд апеляційної інстанції зважає на таке.

На переконання суду першої інстанції, підставою для забезпечення позову слугувало порушення відповідачем вимог ст. 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в частині не вирішення питання про передачу реєстраційних справ, які знаходяться на розгляді у позивача іншим суб`єктам державної реєстрації прав при прийнятті рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, суд першої інстанції вказав на те, що зазначені обставини створюють реальну загрозу притягнення позивача до юридичної відповідальності за порушення порядку та строків розгляду заяв про державну реєстрацію, що не були розглянуті на момент прийняття рішення в частині тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також порушують права та інтереси інших осіб, які звернулись до позивача з заявами про вчинення реєстраційних дій, внаслідок фактичної неможливості розпоряджатись своїм майном, завершити процедуру реєстрації шляхом звернення до іншого суб`єкта реєстрації прав. До того ж, неможливість вчинення реєстраційних дій очевидно призведе до втрати позивачем частини доходів.

З даного приводу колегія суддів звертає увагу на те, що зазначений висновок суду першої інстанції ґрунтується виключно на припущеннях, оскільки позивач не надала суду жодного доказу перебування в неї на розгляді відповідних заяв про державну реєстрацію прав.

Крім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги доводи апелянта і про те, що до матеріалів справи позивачем було додано розпорядження голови сільської ради від 19.07.2019 № 92-р "Про відпустку ОСОБА_1 " зі змісту якого випливає те, що остання з 22.07.2019 по 04.08.2019 перебувала у відпустці, а отже у неї не могли бути на розгляді заяви про державну реєстрацію прав на день прийняття оскаржуваного наказу.

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв. Статтею 19 даного Закону чітко визначені строки розгляду заяв державними реєстраторами, який не може перевищувати 5-ти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

При цьому, апелянт наполягає на тому, що приймаючи рішення про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Міністерством юстиції України було проведено перевірку в базі даних заяв, за допомогою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо перебування на розгляді у державного реєстратора Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області Андрієвської М.В. заяв для проведення реєстраційних дій, в результаті якої було встановлено те, що на день прийняття оскаржуваного наказу у позивача таких заяв не було, у зв`язку із чим рішення про передачу реєстраційних справ, які знаходяться на розгляді у позивача іншим суб`єктам державної реєстрації прав не приймалося.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового переконання про задоволення заяви про забезпечення позову.

Що стосується позиції суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до настання негативних наслідків для позивача, у вигляді припинення трудових відносин із нею за невиконання посадових обов`язків, то з цього приводу колегія суддів зазначає, що за спливом терміну блокування, визначеного у наказі, державний реєстратор буде продовжувати виконувати свої обов`язки, а саме тимчасове блокування доступу до державного реєстру не є тотожним анулюванню доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав, коли державного реєстратора позбавляють доступу до реєстру назавжди.

Крім того, оскаржуваний наказ стосується саме тимчасового блокування доступу державного реєстратора Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області Андрієвської ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а не припинення трудових відносин, а відтак суд апеляційної інстанції вважає, що вищевказана позиція суду першої інстанції є такою, що виходить за межі заявлених позовних вимог.

Колегія суддів також приймає до уваги доводи апелянта про те, що оскаржуваною ухвалою судом першої інстанції фактично вирішено спір по суті, а саме відносно другої позовної вимоги про зобов`язання ДП "Національні інформаційні системи" відновити державному реєстратору Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області Андрієвській М.В. доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що є недопустимим при вирішенні питання про забезпечення позову.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану ухвалу, судом першої інстанції фактично ухвалено судове рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Матеріали справи також не містять доказів, які вказують на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вказані позивачем можливі негативні наслідки є юридичними, а тому можуть бути оскаржені, скасовані, а права позивача, за наявності порушень - поновлені. Жодних незворотних наслідків для позивача оскаржуваний наказ не тягне.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції з істотним порушенням норм процесуального права, а саме ст. 150 КАС України, а тому їх слід скасувати і у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити повністю.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року скасувати.

У задоволенні заяви державного реєстратора Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області Андрієвської Марини Василівни про вжиття заходів забезпечення позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 листопада 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.