Справа № 200/11990/19-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 р. Справа№200/11990/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2019 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дій щодо невиплати щомісячних страхових виплат з 26 травня 2015 року по 04 жовтня 2019 року та зобов`язання виплати щомісячні страхові виплати з 26 травня 2015 року по 04 жовтня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебував на обліку структурного підрозділу відповідача та отримував страхові виплати у зв`язку з 60% втратою професійної працездатності за двома страховими випадками в період з 01 вересня 2014 року по 25 травня 2015 року, але з 26 травня 2015 року виплати припинені відповідачем з підстав закінчення терміну довідки внутрішньо переміщеної особи без прийняття будь-якого рішення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

31 жовтня 2019 року від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в позові з підстав правомірного припинення страхових виплат у зв`язку з закінченням терміну довідки внутрішньо переміщеної особи, оскільки спеціальним порядком, затвердженим постановою Правління Фонду соціального страхування України від 11 грудня 2014 року № 20, передбачено право особи на продовження раніше призначених страхових виплат по фактичному місцю проживання і цей факт повинен підтверджуватися довідкою внутрішньо переміщеної особи.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 має два зареєстрованих страхових випадків - трудове каліцтво і йому встановлена стійка втрата професійної працездатності на 60 відсотків безстроково (а. с. 13).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, місце проживання якого було зареєстровано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (м. Єнакієве Донецької області), а фактичне місце проживання/перебування - на підконтрольній українській владі території (м. Волноваха Донецької області), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а. с. 11).

З 01 квітня 2001 року ОСОБА_1 перебував на обліку у Єнакієвському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, а з 01 вересня 2014 року, як внутрішньо переміщена особа, перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Волноваському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області - відокремленому підрозділі відповідача (а. с. 12).

Постановами Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі від 05 вересня 2016 року № 0506/2198/20, від 05 вересня 2016 року № 0506/2198/2198.1/21 ОСОБА_1 знятий з обліку у зв`язку з закінченням терміну довідки внутрішньо переміщеної особи з 25 травня 2015 року, припинено страхові виплати з 26 травня 2015 року (а. с. 37, 38).

У відзиві на позов відповідач зазначає, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи була видана 25 листопада 2014 року та мала термін дії до 25 травня 2015 року.

27 серпня 2019 року позивач повторно звернувся до Волноваського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про продовження щомісячних страхових виплат.

Рішенням управління соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації Донецької області від 12 вересня 2019 року № 161 призначено соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам, зокрема, ОСОБА_1 - пункт 18 (а. с. 60).

Постановами Волноваського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 30 вересня 2019 року № 0542/2198/2198.1/22, № 0542/2198/2198.2/23 продовжено щомісячні страхові виплати з 01 серпня 2019 року безстроково (а. с. 58-59 ).

Вищенаведені обставини сторонами не оспорюються.

Отже, з 26 травня 2015 року було припинено страхові виплати, а з 01 серпня 2019 року - поновлено. За період з 26 травня 2015 року по 31 липня 2019 року виплати не здійснювалися, що підтверджується довідкою від 22 жовтня 2019 року (а. с. 55).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII, далі - Закон № 1105-XIV).

Частиною першою статті 36 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата) (пункт 1 частини сьомої вказаної статті).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; відповідно до частини п`ятої цієї же статті страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

Згідно з пунктом 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105-XIV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з аналізу пункту 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105-XIV, суд зазначає, що останній передбачає визначення Кабінетом Міністрів України особливостей надання соціальних послуг та виплат, а не припинення таких виплат.

Вказані положення пункту 3 набрали чинності з 01 січня 2015 року на підставі Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII, яким Закон № 1105-XIV викладено в новій редакції.

До прийняття Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII була прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на виконання якої постановою правління Фонду соціального страхування України від 11 грудня 2014 року № 20 затверджено Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції (далі - Порядок № 20).

Згідно з абзацом 1 пункту 2 розділу І Порядку № 20 особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Дану норму відповідач наводить у відзиві на позовну заяву як підставу припинення страхових виплат.

Порядок № 20 втратив чинність на підставі постанови Правління Фонду соціального страхування України від 12 грудня 2018 року № 27, якою затверджено новий Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб (далі - Порядок № 27).

Абзац 1 пункту 2 розділу І Порядку № 20 кореспондується з пунктом 1.2 розділу І Порядку № 27. Положення Порядку № 27 також підлягають врахуванню судом, оскільки позивачем оскаржується дії щодо невиплати щомісячних страхових виплат (фактично бездіяльність) за тривалий період - з 26 травня 2015 року по 04 жовтня 2019 року.

Під час чинності положень Порядку № 20 постановами Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Волноваському районі від 05 вересня 2016 року № 0506/2198/20, від 05 вересня 2016 року № 0506/2198/2198.1/21 ОСОБА_1 знятий з обліку у зв`язку з закінченням терміну довідки внутрішньо переміщеної особи з 25 травня 2015 року (а. с. 56-57).

У відзиві на позов відповідач зазначає, що станом на період перебування позивача на обліку (з 01 вересня 2014 року по 25 травня 2015 року) частиною восьмою статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) встановлено термін дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи шість місяців з моменту її видачі. Довідка позивача про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи була видана 25 листопада 2014 року та мала термін дії до 25 травня 2015 року.

Такі доводи суд вважає безпідставними, оскільки постанови № 0506/2198/20, № 0506/2198/2198.1/21, якими ОСОБА_1 було знято з обліку з 25 травня 2015 року, прийнято 05 вересня 2016 року, тобто фактично через рік після зняття з обліку. На день прийняття відповідачем постанов № 0506/2198/20, № 0506/2198/2198.1/21 Законом України від 24 грудня 2015 року № 921-VIII було внесено зміни до Закону № 1706-VII , які набули чинності з 13 січня 2016 року. Відповідно до внесених змін строк дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи визначено як безстроковий, крім випадків, передбачених законом (частина перша статті 4 Закону № 1706-VII). Відповідні зміни були внесені і до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (набули чинності 11 червня 2016 року).

Суд також враховує, що статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права або «інші права», як це визначено статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи. Відповідно до преамбули вказаного Закону він встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

У цьому спорі наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створила для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні страхових виплат, передбачених Законом № 1105-XIV.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, суб`єкт владних повноважень, не виплачуючи позивачу страхові виплати з огляду на його статус внутрішньо переміщеної особи та посилаючись на нормативно-правові акти, які фактично звузили його права та зробили їх реалізацію залежною від певних обставин, порушив право позивача на їх отримання.

Суд також зазначає, що постанови від 05 вересня 2016 року № 0506/2198/20, № 0506/2198/2198.1/21, якими позивача знято з обліку у зв`язку з закінченням терміну довідки внутрішньо переміщеної особи, та нормативно-правові акти, на які посилається відповідач, безпосередньо змінюють строк страхових виплат, встановлений частиною п`ятою статті 47 Закону № 1105-XIV. Відповідно до вказаної норми страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

Частиною сьомою статті 47 Закону № 1105-XIV встановлено, що, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Як зазначалося раніше, позивач просить визнати протиправними дії щодо невиплати щомісячних страхових виплат з 26 травня 2015 року по 04 жовтня 2019 року (фактично бездіяльність), тому з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача порушені права позивача підлягають поновленню іншим шляхом - шляхом визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо невиплати позивачу страхових виплат за весь минулий період.

Щодо періоду, за який позивач просить виплатити страхові виплати, суд зазначає, що позивачеві поновлені страхові виплати з 1 серпня 2019 року безстроково (а. с. 63), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати щомісячних страхових виплат з 26 травня 2015 року по 31 липня 2019 року та зобов`язання виплати щомісячні страхові виплати з 26 травня 2015 року по 31 липня 2019 року.

Відповідно до речення 1 частини першої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судом було відстрочено сплату позивачем судового збору в сумі 768,40 грн до прийняття рішення у даній справі.

Враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати підлягають стягненню з обох сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295, 297 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: вул. Свободи, 5, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо невиплати щомісячних страхових виплат з 26 травня 2015 року по 31 липня 2019 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виплати щомісячні страхові виплати з 26 травня 2015 року по 31 липня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м.Слов`янськ, вул.Свободи, 5, ) на користь державного бюджету України (Державна судова адміністрація України, розрахунковий рахунок: 6001, ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, код класифікації 22030106) судовий збір в сумі 512 (п`ятсот дванадцять) грн. 26 (двадцять шість) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь державного бюджету України (Державна судова адміністрація України, розрахунковий рахунок: 6001, ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, код класифікації 22030106) судовий збір в сумі 256 (двісті п`ятдесят шість) грн. 14 (чотирнадцять) коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14 листопада 2019 року.

Суддя Ю.М. Льговська