Справа № 460/2122/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2019 року м. Рівне №460/2122/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Лютко М.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Щербяк Ю.В.,

відповідача: представник Омельчук М. М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доЖитомирської митниці ДФС України
про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Житомирської митниці ДФС України (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200187 від 27.06.2019.

Мотивуючи вимоги позову, зазначав, що після ввезення на митну територію України автомобіля марки "Audi" модель "A6", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , придбаного у продавця "GURBUZ AUTPMOBILE" (Німеччина), подав усі документи і виконав всі умови, визначені ст.53 Митного кодексу України, необхідні для визначення митної вартості товару. Враховуючи неможливість використання основного методу, митна вартість товару була визначена за резервним методом ціною, що ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях, а саме: на основі митної вартості автомобіля, визначеної експортною декларацією. Проте, відповідач відмовив в митному оформленні товару, оскільки документи, подані до митного оформлення не містили всіх відомостей щодо ціни, що сплачена за товар, а також відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Вказував, що до митного оформлення ним були надані офіційні документи, що належним чином ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню. Митним органом не було надано належної оцінки поданим документам, а також не враховано, що придбаний автомобіль вже був у використанні та містить серйозні пошкодження. Наголошував, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування резервного методу і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за вказаною декларантом вартістю. Вважав такі сумніви митного органу необґрунтованими та надуманими, з огляду на що рішення відповідача про коригування митної вартості за резервним методом з вищою митною вартістю вважав протиправними. З таких підстав просив суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 06.09.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче засідання у справі призначено на 07.10.2019 о 10:30 год. в залі судових засідань Рівненського окружного адміністративного суду (м. Рівне, вул. 16 Липня 87).

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти задоволення позову. На обґрунтування своїх заперечень зазначав, що за поданою електронною митною декларацією №UА101050/2019/008919, визначення митної вартості товару (автомобілю), який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорт, здійснювався позивачем за 6 (резервним) методом. Вказував, що ч.2 ст.64 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Разом з тим, декларантом не подано документ, що містив би відомості про раніше визнані (визначені) органом доходів і зборів вартості. Крім цього, наданими позивачем на вимогу митного органу документами не було підтверджено митну вартість оцінюваного товару, так як позивачем не надано: - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією. Також не подано документи, що підтверджують митну вартість відповідно до обраного декларантом резервного методу визначення митної вартості. Тому з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів з декларантом проведено консультацію, в ході якої декларанту надавалася інформація щодо вартості схожого товару. Під час проведення консультації декларантом не надано додаткових документів та іншої цінової інформації. Таким чином, відповідач вважав, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів прийняте митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с.62-69).

Ухвалою суду від 04.10.2019 у задоволенні клопотання представника відповідача - Житомирської митниці ДФС, про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції - відмовлено.

Ухвалою суду від 07.10.2019 закрито підготовче провадження у справі. Доручено Житомирському окружному адміністративному суду забезпечення проведення судового засідання 28.10.2019 об 14:30 год. в режимі відеоконференції, за участю представника відповідача - Житомирської митниці ДФС.

У судовому засіданні 28.10.2019 оголошено перерву до 08.11.2019 до 09:30 год.

Крім того, ухвалою суду від 28.10.2019 доручено Житомирському апеляційному суду забезпечення проведення судового засідання, призначеного на 08.11.2019 об 09:30 год., в режимі відеоконференції, за участю представника відповідача - Житомирської митниці ДФС.

У судовому засіданні 08.11.2019 представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні 08.11.2019 представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами п. 1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (п.1 ч.1 ст.4 КАС України).

Зазначений спір має ознаки публічно-правового спору та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо прийняття картки відмови у митному оформленні та рішення про коригування митної вартості, суд керувався критеріями, закріпленими у ч.2 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Судом досліджено наявні у справі докази та з`ясовано наступне.

06.06.2019 ОСОБА_1 придбав легковий автомобіль марки "Audi" модель "A6", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , у продавця "GURBUZ AUTPMOBILE" за ціною 6999,00 євро, визначеною у договорі купівлі-продажу №б/н від 06.06.2019 (а.с.11,75, 116-117).

26.06.2019 для здійснення митного оформлення вказаного автомобіля до Житомирської митниці ДФС уповноваженою особою декларанта ОСОБА_2 подано електронну митну декларацію №UA101050/2019/008919, відповідно до якої заявлена митна вартість автомобіля була визначена за 6 (резервним) методом з ціною товару 6999,00 євро, що за розрахованою декларантом митною вартістю становить 215910,36 грн. (а.с.72-73).

З матеріалів справи судом також встановлено, що разом з митною декларацією для митного оформлення відповідачу, зокрема, подано:

- рахунок-фактуру (інвойс) № б/н від 06.06.2019 (а.с.11,75, 116-117);

- акт про проведення огляду товару від 10.06.2019, складений в зоні митного контролю МП "Краковець" Львівської митниці ДФС під час перетину митного кордону України (а.с.14, 76);

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 10.03.2016 (а.с.12-13; 34-35; 77-78;120-123);

- заяву позивача від 13.06.2019, якою повідомлено про транспортні витрати на доставку автомобіля з міста Wiesbaden (Німеччина) до пункту пропуску 209020 Краківець (Україна) в сумі 50 євро (а.с.79).

Після спрацювання ризиків АСАУР посадовою особою митного посту "Новоград Волинський" було направлено запит № 50 від 26.06.2019 до управління адміністрування митних платежів Житомирської митниці ДФС з метою визначення митної вартості (а.с.16, 81, 118-119).

Крім того, судом встановлено, що у процесі здійснення процедури митного контролю, відповідачем направлено декларанту електронні повідомлення, якими, серед іншого повідомлялось про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;

4) копію митної декларації країни відправлення (а.с.36-37; 82-87).

У відповідь на запит відповідача для митного оформлення декларантом подано копію митної декларації країни відправлення від 10.06.2019 №19PL402010E0646219 (а.с.80).

Інших документів для підтвердження заявленої митної вартості автомобіля позивачем подано не було.

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації від 26.06.2019 №UA101050/2019/008919 та доданих до неї документів, відповідач відмовив у митному оформленні (випуску) товарів, про що було зазначено у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101050/2019/00024.

Відповідно до змісту даної картки відмови, митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом заявлена митна вартість товару №1 не підтверджена документально, на письмову вимогу органу не надано додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість, чим порушено вимоги ч.3, 4 ст.53 Митного кодексу України. В зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості №UA101000/2019/200187/2 від 27.06.2019 дані гр.12,45,47 МД не можуть бути використані для здійснення митного контролю та митного оформлення товару, а окрім того це, в свою чергу, призвело до несплати встановлених законодавством митних платежів в повному обсязі, чим порушено вимоги ст.266, 289, 293 Митного кодексу України та ст.57-1 Податкового кодексу України (а.с.97-98).

Тобто, відповідач, не погоджуючись із задекларованою митною вартістю транспортного засобу, 27.06.2019 здійснив її коригування з прийняттям відповідного рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200187/2.

У даному рішенні вказано про те, що відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України відомості про визначення митної вартості, що надаються декларантом, повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною п`ятою ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що сплачена за товар, а також відомості що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Відповідно до графи 43 митної декларації, декларантом застосовано резервний метод визначення митної вартості. Документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення не подані до митного оформлення. Митна вартість, визначена згідно з положеннями статті 64 "Резервний метод" Митного кодексу України, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органом доходів і зборів митних вартостях. Такий документ до митного оформлення не надано. У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 13.05.2019 №WQ142435 попереднім власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру №б/н від 06.06.2019, що викликає сумніви у достовірності правочину, у т.ч. у праві власності особи, що склала рахунок-фактуру на оцінюваний товар та праві розпоряджатися оцінюваним товаром, визначати ціну продажу транспортного засобу. Частиною 1 ст. 368 Митного кодексу України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. За наданим рахунком-фактурою набуто право власності на товар (транспортний засіб). Таким чином, є підстави вважати, що сторони виконали один перед одним свої зобов`язання: продавець передав товар покупцю, а покупець оплатив товар. Разом з тим, всупереч вищезазначених вимог, декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару, як це передбачено ч. 2 ст. 53 та ч. 1 ст. 368 Митного кодексу України. Відповідно до довідки про витрати на транспортування товару №б/н від 13.06.2019 місцем продажу оцінюваного транспортного засобу є місто Wiesbaden (Німеччина). Відстань від Wiesbaden (Німеччина) до кордону України п/п "Краківець" - 1257 км. Середня вартість дизельного палива у Німеччині (1.2 євро)-www.my-trans.com. Витрати палива Аudi, модель-А6, 2012 року виготовлення в заміському режимі - 4,7 л. на 100 км. (www.infocar.ua). Таким чином, для транспортування оцінюваного транспортного засобу за вказаною відстанню витрати палива становитимуть близько 59 л., щонайменше на 71 євро. Додатково надана копія митної декларації країни відправлення від 10.06.2019 №19РL402010Е0646219, не може бути використана як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки відправником транспортного засобу зазначено особу, яка відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не є його попереднім власником, а також ціна, яка зазначена в даному документі відмінна від заявленої. В зв`язку з неподанням декларантом на письмову вимогу органу доходів та зборів відповідно до ч.3, 4 ст.53 Митного кодексу України інших додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Також в оскарженому рішенні вказано про те, що з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів проводиться консультація, в ході якої декларанту надається інформація щодо вартості аналогічного товару. Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях МД від 24.05.2019 №UА403010/2019/008529 з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року і становить 11801,00 євро/шт. (а.с.10,91-92).

Поряд з цим, судом встановлено, що у подальшому ввезений позивачем транспортний засіб випущено у вільний обіг на підставі митної декларації від 27.06.2019 №UA101050/2019/009048, із застосуванням фінансових гарантій у порядку, передбаченому ч.7 ст.55 Митного кодексу України (а.с.9,95-96).

Не погоджуючись з рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та вважаючи його незаконним і безпідставним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правової оцінки спірним правовідносинам сторін суд зазначає таке.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі МК України) та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина 1 статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст.49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині 2 цієї статті.

У відповідності до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Згідно з ч.4 ст.54 МК України у разі, якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах 2 та 3 цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК України).

Статтями 57, 58 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч.8 ст.57 МК України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно зі ст.64 МК України у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами та положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГATT).

Відповідно до пункту 2 (а) статті VII ГАТТ 1947 оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Згідно пункту 2 (б) статті VII ГАТТ 1947 під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої транзакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (i) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпараграфа (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити (пункту 2 (с) статті VII ГАТТ 1947.

Відповідно до ст.17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року (далі Угода про застосування статті VII ГААТ) ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання.

Згідно зі статтею 7 Угоди про застосування статті VII ГААТ, якщо митної вартості імпортних товарів не може бути визначено згідно з положеннями статей 1 - 6 включно, митна вартість визначається з використанням обґрунтованих засобів, сумісних з принципами та загальними положеннями цієї Угоди й статті VII ГАТТ 1994 та на підставі даних, наявних у країні імпорту.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що під час здійснення митного оформлення товару обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта.

Як встановлено судом, під час заповнення митної декларації № UА101050/2019/008919, декларант дійшов висновку, що на підставі поданих до митного оформлення документів не можливо застосувати основний метод визначення митної вартості (за ціною договору), а також інші другорядні методи, окрім резервного.

Частиною 2 статті 64 МК України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Разом з тим, декларантом не подано документів, що містили б відомості про раніше визнані (визначені) органом доходів і зборів митні вартості товару.

При цьому, матеріалами справи підтверджено та не спростовано стороною позивача факт проведення консультації між митним органом та декларантом, з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості (а.с.86).

Судом враховується, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 11.06.2019 у справі № 804/7761/15.

Відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правила заповнення граф митних декларацій на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2 (надалі також ЄАД), додаткових аркушів до нього форми МД-3, специфікації форми МД-8, порядок унесення відомостей до доповнення форми МД-6, випадки застосування специфікації, а також порядок оформлення, розподілу та використання аркушів МД форм МД-2, МД-3, МД-6, МД-8 визначає Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684 (надалі також Порядок № 651).

Як встановлено судом, транспортний засіб був придбаний ОСОБА_1 у юридичної особи UAB "GURBUZ AUTPMOBILE" за ціною 6999,00 євро, визначеною у договорі купівлі-продажу №б/н від 06.06.2019.

Згідно з вимогами п.5 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до приписів ст.368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

При проведенні, у відповідності до положень ст.54 МК України, контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією, відповідачем встановлено у поданих до митного оформлення документах розбіжності та відсутність належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари, що і стало причиною витребування додаткових документів, стосовно підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу.

Суд також зауважує, що згідно з пунктом 8 розділу 2 наказу ДФС України від 11.09.2015 № 689 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України", які розроблено відповідно до положень Розділів ІІІ та ХІ Митного кодексу України та наказу Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 за №1021/27466), у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларування митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої, четвертої статті 53 Митного кодексу України здійснює запит додаткових документів.

Разом з тим, доказів надання митному органу під час митного оформлення товару, документів, які свідчили б про факт оплати транспортного засобу (банківські платіжні документи, чеки, касові документи тощо) для підтвердження формування вказаної ним митної вартості товару, позивачем надано не було.

Більше того, суд зазначає, що в судовому засіданні 28.10.2019 оголошувалась перерва для подання стороною позивача зазначених доказів суду, однак такі докази подані не були.

Щодо документів, які б підтверджували відомості щодо понесених витрат на доставку транспортного засобу до митного кордону України на транспортному шляху Wiesbaden (Німеччина) до кордону України п/п "Краківець", суд враховує таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 заявою від 13.06.2019 повідомив митний орган, що його транспортні витрати на доставку автомобіля марки "Audi" модель "A6", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 з міста Wiesbaden (Німеччина) до пункту пропуску НОМЕР_3 Краківець (Україна) становлять 50 євро.

Доказів, на підтвердження формування ОСОБА_1 таких відомостей про розмір транспортних витрат стороною позивача надано не було.

Поміж тим, доказами, наявними в матеріалах справи підтверджується та стороною позивача не спростовується, що відстань від Wiesbaden (Німеччина) до кордону України п/п "Краківець" становить 1257 км. Середня вартість дизельного палива у Німеччині (1.2 євро)-www.my-trans.com. Витрати палива Аudi, модель-А6, 2012 року виготовлення в заміському режимі - 4,7 л. на 100 км. (www.infocar.ua). Таким чином, для транспортування оцінюваного транспортного засобу за вказаною відстанню витрати палива становитимуть близько 59 л., щонайменше на 71 євро (а.с.88-90).

Тому, суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавив орган доходів і зборів перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч.10 ст.58 МК України є складовою митної вартості.

Також судом встановлено, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 10.05.2016 №WQ142435 попереднім власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру № б/н від 06.06.2019.

Додатково надана митному органу копія митної декларації країни відправлення від 10.06.2019 №19PL402010E0646219, не могла бути використана як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки відправником транспортного засобу зазначено особу, яка відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не є його попереднім власником, а також ціна, яка зазначена в даному документі, відмінна від заявленої.

Під час судового розгляду справи вказані розбіжності в документах представник позивача пояснити не змогла, що викликає сумніви у достовірності правочину, у тому числі у праві власності особи, що склала рахунок-фактуру на оцінюваний товар та праві розпоряджатися оцінюваним товаром, визначати ціну продажу транспортного засобу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що сумніви відповідача у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів були обґрунтованими, а тому митний орган мав право для витребування від декларанта додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, у відповідності до вимог ст.53,54 МК України.

Надання неналежних документів не може вважатися виконання вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів, що відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 у справі № 21-52а12.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що використані уповноваженою особою декларанта відомості не були підтверджені документально, оскільки не надано достатніх документів, передбачених МК України, необхідних для визначення митної вартості за резервним методом, які б містили повну інформацію про заявлену митну вартість та її складові.

Суд вважає, що зазначене вказує на обґрунтованість сумнівів митного органу у правильності визначення митної вартості товару, оскільки існував ризик заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів на імпортований транспортний засіб.

Враховуючи наведене, на переконання суду, скоригована спірним рішенням митна вартість товару за резервним методом на рівні 11801,00 євро, здійснена із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 МК України та ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях, зокрема, з урахуванням митної декларації від 24.05.2019 №UА403010/2019/008529 (а.с.93-94), а також відповідає принципам і критеріям, визначеним Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд не може приймати рішення лише на підставі пояснень позивача, які не підтверджуються доданими доказами, та без дослідження всіх обставин справи.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи наведене та здійснюючи системний аналіз правових норм, суд дійшов висновку, що Житомирська митниця ДФС при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За таких обставин та з огляду на те, що позивач ні під час митного оформлення, ні під час розгляду справи по суті, не надав належних та достовірних доказів на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, то підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення у суду немає і в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Житомирської митниці ДФС України (вул. Перемоги, 25, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 14 листопада 2019 року.

Суддя Борискін С.А.