Справа № 440/4687/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 р.Справа № 440/4687/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Гуцала М.І. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Козир Вікторії Петрівни на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Супрун Є.Б.) від 27.08.2019 року (повний текст ухвали складено 27.08.2019р.) по справі №440/4687/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №112 від 23.11.2018 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а також зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дати звернення 14.11.2018, здійснивши виплату пенсії в належному розмірі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 23.11.2018 №112 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повторно розглянути заяву позивача від 14.11.2018 про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням правових висновків, сформульованих судом у даному рішенні. В решті позову відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 01.03.2019.

05.08.2019 до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Козир В.П. про встановлення судового контролю у справі, у якій просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 25.04.2019 № 38, прийнятого на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 в адміністративній справі № 440/4687/18; встановити строк для подачі відповідачем до Полтавського окружного адміністративного суду звіту про виконання судового рішення та зобов`язати відповідача подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення у цей строк.

В обґрунтування заяви вказує, що незважаючи на факт набрання рішенням суду законної сили, відповідач не вживає заходи спрямовані на своєчасне його виконання, оскільки повторно відмовив з тих же самих підстав у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 заяву залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаною ухвалою, представником позивача адвокатом Козир В.П. подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про встановлення судового контролю у справі задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник посилається на прийняття оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.

Відповідач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2019 року задоволено заяву представника позивача про заміну сторони у справі та замінено відповідача Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись.

Представник позивача надав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без участі позивача та її представника.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції дійшов висновку про її необґрунтованість.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства, зокрема, є: обов`язковість судового рішення.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1 Конституції України).

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено статтею 382 КАС України, за приписами частини 1 якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначені норми кореспондуються з положенням частини 6 статті 245 цього Кодексу, згідно з якими у випадках, визначених у частинах третій - п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої інстанції може лише під час прийняття рішення у справі.

Вказаною нормою КАС України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним судом у постановах від 03 жовтня 2018 року по справі №826/18826/14, 21 червня 2018 по справі №826/11347/14.

Також, Верховним Судом зазначено, що оскільки питання про зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення не було предметом розгляду суду першої інстанції і постановою суду не вирішувалось, колегія суддів Верховного Суду вважає правильним висновок судів першої та апеляційної інстанції про те, що підстави для розгляду наведеного після набрання судовим рішенням законної сили та для його задоволення по суті ухвалою суду відсутні.

Згідно частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Беручи до уваги викладене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для встановлення судового контролю та надання звіту про виконання судового рішення.

За приписами частини першою статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Отже, із вказаних законодавчих положень вбачається, що судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

При цьому, приписи процесуального законодавства щодо накладення на суб`єкта владних повноважень штрафу на невиконання рішення або неподання звіту не є імперативними, а дозволяють суду діяти на власний розсуд в питанні накладення штрафу.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач вжив адекватних заходів з метою своєчасного виконання судового рішення без достатніх зволікань.

Зі змісту наданих відповідачем документів вбачається, що на виконання рішення суду ним повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, про що свідчить рішення від 25.04.2019 №38 (а.с. 103-104).

Колегія суддів зазначає, що судовим рішенням не було зобов`язано відповідача прийняття рішення саме про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, а зобов`язано повторно розглянути заяву.

У разі незгоди позивача із прийнятим рішення, він не позбавлений права оскаржити її у визначеному законом порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ч.1 ст.242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 312 КАС України).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 326, 327, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Козир Вікторії Петрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 року по справі №440/4687/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 15.11.2019 року.