Справа № 320/6695/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6695/18 Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Кагарлицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головне територіальне управління юстиції у Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Кагарлицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головне територіальне управління юстиції у Київській області,в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 та відповідача-2 щодо невиконання постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 29 червня 2011 року у справі № 2а-9599/2011 про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області перерахувати та виплатити позивачу пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячне підвищення до пенсії за проживання на забрудненій території відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати відповідача-1 та відповідача-2 вчинити дії щодо виконання постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 29 червня 2011 року у справі № 2а-9599/2011 про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області перерахувати та виплатити позивачу пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю та щомісячне підвищення до пенсії за проживання на забрудненій території відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати відповідача-1 та відповідача-2 нарахувати та виплатити позивачу із Державного бюджету України компенсацію у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої за постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 29 червня 2011 року у справі № 2а-9599/2011 суми, починаючи з 29 грудня 2014 року;

- стягнути з відповідача-2 на користь позивача 94920 (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот двадцять) грн. 00 коп. в рахунок компенсації заподіяної позивачу бездіяльністю органу державної влади моральної шкоди.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року в задоволенні даного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Судом не надано оцінки тому, що постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 29 червня 2011 року у справі № 2а-9599/2011 зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області перерахувати та виплатити позивачу пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячне підвищення до пенсії за проживання на забрудненій території відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проте, наразі вказана постанова відповідачами не виконана, чим порушено конституційні права позивача, принижено честь та гідність особи, що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та порушено головний обов`язок держави - утвердження та забезпечення прав і свобод позивача.

Відповідачем 1 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечував проти задоволення апеляційної скарги та наполягав на законності оскаржуваного рішення.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на скаргу, наполягав на законності оскаржуваного позивачем судового рішення.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд за відсутності представника апелянта у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч.4 статті 229 КАС України

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Кагарлицького районного суду Київської області в справі № 2-а-9599/11 від 29 червня 2011 року позовну заяву ОСОБА_1 з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Кагарлицькому районі Київської області про зобов`язання здійснити нарахування і виплату додаткової пенсії та щомісячного підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, проживаючому на території зони посиленого радіоекологічного контролю задоволено, а саме:

1) визнано протиправною відмову Управління Пенсійного Фонду України в Кагарлицькому районі Київської області провести перерахунок та виплатити позивачу ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком і щомісячне підвищення до пенсії за проживання на забрудненій території відповідно до ст. 39 цього ж Закону у розмірі однієї мінімальної заробітної плати;

2) зобов`язано Управління Пенсійного Фонду України в Кагарлицькому районі Київської області перерахувати та виплачувати, починаючи з 8 грудня 2010 року, ОСОБА_1 :

- додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком для визначення якої підлягає застосуванню розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у Законі на відповідний місяць;

- щомісячне підвищення до пенсії за проживання на забрудненій території відповідно до ст. 39 вказаного Закону у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на відповідний місяць.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2013 року апеляційну скаргу у вказаній справі залишено без задоволення, а постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 29 червня 2011 року - без змін. Отже, постанова Кагарлицького районного суду Київської області набрала законної сили 29 листопада 2013 року.

В подальшому, 18 грудня 2014 року Кагарлицьким районним судом Київської області у справі № 2-а-9599/2011 видано виконавчий лист.

Строк пред`явлення до виконання цього виконавчого листа становить 1 рік.

25 грудня 2014 року позивач звернулася із заявою до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, в якій просила прийняти до виконання постанову Кагарлицького районного суду від 29 червня 2011 року про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області перерахувати та виплачувати їй, починаючи з 08 грудня 2010 року, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком, для визначення якої підлягає застосуванню розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у Законі на відповідний місяць, а також щомісячне підвищення до пенсії за проживання на забрудненій території відповідно до ст. 39 вказаного Закону у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на відповідний місяць. Кошти просила перераховувати за реквізитами: назва установи: філія - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», територіально відокремлене безбалансове відділення № 10026/0614, МФО 322669, , р/рахунок для перерахування на ощадну книжку 4, призначення платежу: для зарахування на о/рах. клієнта № 66 в ТВБВ № 10026/0624 ОСОБА_1 .

Надалі 12 лютого 2015 року позивач звернулася до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області із заявою, в якій просила надати інформацію про внесення даних про постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 29 червня 2011 року до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою.

11 березня 2015 року листом Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області № Ш-329/02.2 позивача повідомлено, що заяву про внесення до Реєстру виконавчого документа зареєстровано Головним управлінням у Київській області за вхід. № 15956-2-25 від 23 лютого 2015 року та відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440 відповідальною особою буде прийнято рішенню про внесення даних про ці рішення до Реєстру рішень суду, виконання яких гарантується державою. Про прийняте рішення буде повідомлено письмово.

Також позивача повідомлено, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 440, якщо рішенням зобов`язано боржника здійснити нарахування (перерахунок тощо) та/або виплатити кошти, відповідальна особа разом з повідомленням надсилає боржнику копію рішення для здійснення нарахування суми коштів, що підлягає виплаті заявнику. Про здійснення нарахування боржник зобов`язаний повідомити відповідальній особі протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення із наданням відповідного документа про здійснення нарахування, підписаного уповноваженою особою і завіреного гербовою печаткою.

Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

Передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом.

24 листопада 2015 року листом Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області № Ш-2373/02-2 позивача повідомлено, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 440 внесено до Реєстру рішень суду, виконання яких гарантується державою за №49455558 (перша черга) постанову №2а-9599/2011 від 29 червня 2011 року. Кагарлицького районного суду, подану позивачем до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області. Отримати інформацію з Реєстру про стан погашення заборгованості за рішенням позивач може на веб-сайті в Інтернеті: http://stack.informjust.ua.

Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 845. Передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється відповідальною особою окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом.

06 листопада 2015 року позивач звернулася із заявою до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області. Зазначила, що станом на 12 лютого 2015 року не отримала інформації про те, чи внесені дані про постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 29 червня 2011 року до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, а також іншу інформацію, яка б давала їй можливість здійснювати контроль за виконанням рішення суду і дотриманням її прав. Просила надати інформацію про те, чи внесені дані про постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 29 червня 2011 року до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою.

24 листопада 2015 року листом за вх. № 15956/2/25/1 позивача повідомлено про внесення рішення до Реєстру Рішень, виконання яких гарантується державою. Так, відповідно до цього листа характер стягнення: перша черга. Ознайомитись з інформацією про стан погашення заборгованості за рішеннями можна за адресою в мережі Інтернет: http:stack. informjust .ua. Позивача повідомлено, що після надходження суми заборгованості пакет документів буде переданий до Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області.

11 квітня 2018 року листом Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області № 12-04/2794 позивача повідомлено, що Державною казначейською службою України протягом 2018 року будуть здійснюватись виплати за рішеннями судів відповідно до Порядку № 440, прийнятими згідно з актом приймання-передавання за 4-ий квартал 2015 року від Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області. Враховуючи викладене, позивача просять направити до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області заяву із зазначенням реквізитів банківської установи (назва банку, ЕДРПОУ, код банку, рахунок) або відповідну виписку із банку.

22 серпня 2018 року позивачем до Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області подано уточнюючу заяву № 2794.

08 жовтня 2018 року позивач звернулася до Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області із заявою, в якій просила повідомити, якому порядковому номеру у категорії першої черги на час отримання її заяви Головним управлінням Державної казначейської служби України в Київській області проведено виплати.

19 жовтня 2018 року листом Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області № 13/04/2794 позивача повідомлено, що Державною казначейською службою України протягом 2018 року будуть здійснюватись виплати за рішеннями судів відповідно до Порядку № 440, прийнятими згідно з актом приймання-передавання за 4 квартал 2015 року від Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області. Позивача просять направити до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області заяву із зазначенням реквізитів банківської установи (назва банку, ЕДРПОУ, код банку, рахунок) або відповідну виписку із банку.

25 жовтня 2019 року листом Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області № 13-04/1928-5983 позивача повідомлено, що відповідно до Порядку № 440, прийнято документи згідно з актом приймання-передавання за 4 квартал 2015 року від Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, а саме виконавчий документ Кагарлицького районного суду Київської області від 29 червня 2011 року (справа № 2а-9599/11) на суму 7 098,10 грн. по заборгованості Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області. Проте, вказані документи відповідно до п. 18 Порядку Головним управлінням 05 липня 2018 року було повернуто до Головного територіального управління юстиції у Київській області за №13-04/1296-3838 у зв`язку з виявленням недоліків, а саме: в довідці боржника про визначення сумі заборгованості відсутня гербова печатка. Після усунення зазначених недоліків Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області документи будуть передані останнім до Головного управління для подальшого виконання.

08 січня 2019 року позивач звернулася із заявою до Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області, просила повідомити, коли будуть перераховані кошти з метою виконання судового рішення, а також повідомити, які заходи були вжиті установою з часу отримання її заяви від 08 жовтня 2018 року. для своєчасного проведення виплат. При проведенні виплат просить одночасно провести виплату із Державного бюджету України компенсації у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої за постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 29 червня 2011 року у справі № 2а-9599/2011 суми, починаючи з 29 грудня 2014 року відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», п. 50 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03 серпня 2011 року.

Листом Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області позивача повідомлено, що були опрацьовані документи щодо рішення Кагарлицького районного суду Київської області по справі № 2а-9599/11 від 29 червня 2011 року та спрямовано до Державної Казначейської служби України для подальшого виконання. З питанням компенсації за порушення строку перерахування коштів необхідно звернутися до Державної Казначейської служби України.

18 лютого 2019 року позивач звернулася із заявою до Державної Казначейської служби України, в якій просила одночасно з виплатами на виконання постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 29 червня 2011 року провести виплати із Державного бюджету України компенсації у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої за постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 29 червня 2011 року у справі № 2а-9599/2011 суми, починаючи з 29 грудня 2014 року відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», п. 50 Порядку № 845.

22 березня 2019 року листом Державної Казначейської служби України № 5-11-11/5234 позивача повідомлено, що казначейством за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504040» Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» на виконання постанови Кагарлицького районного суду Київській області по справі № 2а-9599/2011 від 29 червня 2011 року проведено оплату засобами поштового зв`язку 19 березня 2019 року.

Повідомлено, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду. Проте, згідно постанови Кагарлицького районного суду Київській області по справі № 2а-9599/2011 від 29 червня 2011 року судом зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі провести на користь позивача донарахування та виплату доплати до пенсії, згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже, постанова Кагарлицького районного суду Київській області по справі № 2а-9599/2011 від 29 червня 2011 року має зобов`язальний характер, тому компенсація у зазначеній категорії справ не нараховується.

Вважаючи тривалу бездіяльність Казначейства щодо невиплати коштів за судовим рішенням, позивач звернулась до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та ч. 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року) визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Положеннями ч.1 статті 2 та ч.1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року №4901-VI встановлено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно із пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за такими судовими рішеннями врегульований постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» від 03 вересня 2014 року №440.

Згідно п. 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 № 845 (далі - Порядок № 845) під «безспірним списанням» розуміються операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання рішень про стягнення коштів Казначейством та його територіальними органами без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Відповідно до п. 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до абз.1 п.25 Порядку № 845, безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

Орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів (п.28).

Пунктом 33 вказаного Порядку передбачено, що у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку.

Процедура безспірного списання коштів з державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів визначена пунктами 47-52 Порядку.

Безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством України відповідно до пункту 47 Порядку №845 на підставі поданих органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Тобто, безспірне списання коштів за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів здійснюється у разі неможливості здійснити таке списання відповідно до пункту 24 Порядку №845.

Відповідно до п.48 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Пунктом 49 Порядку №845 також закріплено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Як зазначалося вище, Головним управлінням Державної казначейської служби України в Київській області прийнято документи згідно з актом приймання-передавання за 4 квартал 2015 року від Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, зокрема, виконавчий документ Кагарлицького районного суду Київської області від 29 червня 2011 року (справа № 2а-9599/11) на суму 7 098,10 грн. по заборгованості Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області.

Крім того, як встановлено судом, 04 березня 2019 року відповідачем-2 було перераховано позивачу на відділення Укрпошти суму по відшкодуванню рішення Кагарлицького районного суду у справі № 2а-9599/11 від 29 червня 2011 року. Вказана обставина підтверджується платіжним дорученням № 221164 (#173614508) від 04 березня 2019 року на суму 7098,10 грн.

Таким чином, на час винесення оспорюваного судового рішення та звернення з апеляційною скаргою відповідачем-2 було виконано постанову Кагарлицького районного суду у справі № 2а-9599/11 від 29 червня 2011 року про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області перерахувати та виплатити позивачу пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячне підвищення до пенсії за проживання на забрудненій території відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в повному обсязі та сплачено заборгованість у сумі 7098,10 грн.

Відтак, відсутні й підстави для визнання бездіяльності відповідачів протиправною, а також для зобов`язання їх вчинити певні дій, у зв`язку з чим судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову в цій частині.

Щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Так, за загальним правилом, визначеним у ч.1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або орган' місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно із загальними нормами цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювана шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини.

Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України, на які посилається позивач, є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності, Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність вини не є обов`язковою. Проте, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Слід зазначити, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факт неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб. При цьому, факт неправомірності (незаконності) прийняття неправомірного рішення, вчинення дії чи бездіяльності органу державної влади, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку, тобто повинен підтверджуватись відповідним рішенням, ухвалою, постановою, вироком суду, яке має значення для справи про відшкодування шкоди. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення посадових осіб органу державної влади вищого рівня.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проте, наразі незаконність дій відповідачів не встановлена.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювала шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана та вину.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Таким чином, у даному випадку відсутній один із обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності рішення щодо незаконність дій відповідачів, без якого державний орган неможливо притягнути до відповідальності та зобов`язати відшкодувати шкоду.

З урахуванням наведеного, не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача-2 на користь позивача 94 920 грн. в рахунок компенсації заподіяної позивачу бездіяльністю органу державної влади моральної шкоди, оскільки така вимога є похідною від основних, а судом не було встановлено протиправної бездіяльності відповідачів.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача-1 та відповідача-2 нарахувати та виплатити позивачу із Державного бюджету України компенсацію у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої за постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 29 червня 2011 року у справі № 2а-9599/2011 суми, починаючи з 29 грудня 2014 року, то слід зазначити таке.

Стаття 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачає, у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Аналогічно в пункті 50 Порядку №845 встановлено, що за порушення встановленого законом строку перерахування коштів компенсація нараховується Казначейством, якщо боржником є державний орган.

Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.

Між тим, з аналізу наведених норм вбачається, що виплата компенсації в розмірі трьох відсотків річних передбачена лише у разі не перерахування коштів протягом трьох місяців за рішенням суду про стягнення коштів, а не рішень зобов`язального характеру.

Натомість, до органу Казначейства надійшли виконавчі листи №2а-9599/2011, які містили приписи саме зобов`язального характеру і не містили рішень про стягнення коштів, оскільки постанова Кагарлицького районного суду Київської області від 29 червня 2011 року у справі № 2а-9599/2011 є судовим рішенням з приписами зобов`язального характеру.

Відповідно, Казначейством здійснено не стягнення коштів за рішенням суду, а погашення заборгованості за рішенням суду зобов`язального характеру. Таким чином, компенсація у зазначених категоріях справ не може бути нарахована відповідно до статті 5 Закону № 4901-VІ.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області та Державної казначейської служби України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних за період невиплати позивачу суми грошових коштів на виконання судових рішень.

Решта доводів апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються рішення суду, не ґрунтуються на законі та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку