Справа № 579/2070/19
Суддя: Моргун О. В.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 579/2070/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі судді Моргуна О.В.

з участю секретаря Печенової Л.В.

представника позивача ОСОБА_1 М.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кролевець справу за адміністративним позовом Кролевецького районного сектора Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України та його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

В С Т А Н О В И В:

13.11.2019 року до суду звернувся позивач з позовом. Вимоги обґрунтовує тим, що 12.04.2019 року працівниками Кролевецького районного сектора Управління Державної міграційної служби України в Сумській області виявлено громадянина РФ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який незаконно проживає на території України, має недійсний паспорт громадянина РФ НОМЕР_1 , виданий 25.12.2001, термін дії якого закінчився, який не дозволяє перетнути Державний кордон України.

Відповідач в`їхав на територію України у 2008 році, проживає без належних документів, за адресою АДРЕСА_1 , не працює.

Рішенням Кролевецького РС УДМС України в Сумській області № 3 від 12 квітня 2019 року відповідач був примусово повернутий з України, яке не виконав.

Відповідач на території України зареєстрованим не значиться, громадянства не набув, посвідкою на постійне проживання та тимчасове проживання не документувався, що також він підтверджує особистим підписом на листі ознайомлення з рішенням про примусове повернення. ОСОБА_2 не значиться як такий, що перетинав державний кордон на в`їзд/виїзд згідно інформації, отриманої з інтегрованої міжвідомчої інформаційно- телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан»).

12.04.2019 року відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.203 КУпАП та завідувачем Кролевецького РС УДМС України в Сумській області застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.04.2019 року.

На даний час підстав для подальшого перебування в Україні у відповідача немає, він знаходиться на території України з порушенням вимог чинного міграційного законодавства.

Позивач зазначає, що на сьогодні відповідач не виїхав за межі території України, таким чином не виконав рішення про примусове повернення, а тому просить примусово видворити відповідача за межі території України, затримати відповідача строком на 6 місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства , які незаконно перебувають в Україні, звернути рішення до негайного виконання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач позов визнав повністю та пояснив суду, що порушив правила перебування в Україні та проживав в Україні без документів на право проживання в Україні.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані суду докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано паспорт в РФ 25.12.2001, термін дії якого закінчився, та який є недійсним.

Судом особу відповідача встановлено .

Рішенням головного спеціаліста Кролевецького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області Возняк А.І. від 12.04.2019 року №3, затвердженим завідувачем Кролевецького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області Білогрудом О.М., вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 10.05.2019 року (а.с.9-10).

Підставою для прийняття вказаного рішення стали висновки органу міграційної служби про незаконне перебування громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено протокол від 12.04.2019 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП (а.с.5), і винесено постанову від 12.04.2019 року серії ПН МСМ 047904 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн (а.с.6).

Рішення головного спеціаліста Кролевецького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області Возняк А.І. від 12.04.2019 року №3 ОСОБА_2 отримав 12.04.2019 року та з ним ознайомився, що підтвердив своїм підписом, але дане рішення в установлений строк виконане в добровільному порядку відповідачем не було.

ОСОБА_2 протягом строку перебування в Україні з питання продовження строку перебування на території України чи оформлення документів, що підтверджують право проживання в Україні до підрозділів Державної міграційної служби України не звертався, підстав для отримання статусу біженця чи притулку в Україні не має. ОСОБА_2 повідомлено, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства прийнято рішення про його примусове повернення. ОСОБА_2 зобов`язався не пізніше 10.05.2019 залишити територію України. З вимогами ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення в примусовому порядку в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін ознайомлений .

Законом України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ст. 1) визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Статтею 4 Закону передбачено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. Зокрема, ч. 16 вказаної статті визначає, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства`іноземці та особи без громадянства вїжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частинами 1, 2 ст. 16 цього ж Закону визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Відповідно до Статті 1 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації, в редакції Постанови КМУ № 23 від 30.01.1997 «Громадяни держави однієї Сторони на основі взаємності звільняються від реєстрації у компетентних органах за місцем їхнього перебування на території держави іншої Сторони, якщо термін такого перебування не перевищує 90 днів з моменту в`їзду на територію держави цієї іншої Сторони».

Згідно підпункту 2.2. пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, як громадян держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначений міжнародними договорами України.

Судом встановлено, що відповідач на території України зареєстрованим не значиться, громадянства не набував, та посвідкою на тимчасове та/або постійне проживання не був документований.

Отже, ОСОБА_2 перевищив дозволений термін перебування іноземця, як громадянина держави з безвізовим порядком в`їзду, 90 днів протягом 180 днів.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Статтею 26 Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням Центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

Постанова Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 року№ 1 Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця і особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні роз`яснює, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1)прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Частиною 1 статті 289 КАС України визначено, що у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства, серед іншого, одного з таких заходів - затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеного рішення адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у Постанові від 07.02.2018 року (Справа № 743/432/16-а).

Відповідно до положень ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Судом встановлено, що громадянин РФ ОСОБА_2 не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства необхідно враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом з`ясована відсутність підстав вважати, що громадянин РФ ОСОБА_2 підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Доказів наявності таких підстав суду не надано і такі в матеріалах справи відсутні.

З пояснень позивача відповідачу відомо, чого останній не оспорював, і під час складання протоколу та винесення постанови, і під час прийняття рішення про примусове повернення роз`яснювались правила перебування на території України та підстави такого перебування.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про порушення відповідачем законодавства України, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства в України, що виражається в знаходженні на території України із порушенням строку тимчасового перебування на території України. Відповідач не звертався із клопотанням про продовження строку перебування, не виконав в добровільному порядку рішення уповноваженого органу від 12 квітня 2019 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

Тому, суд вважає, що на даний час відсутні правові підстави для перебування відповідача на території України, а відтак приходить до висновку, що позов про примусове видворення відповідача за межі території України є обґрунтованим та в цій частині підлягає задоволенню.

В частині затримання відповідача строком на 6 місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства , які незаконно перебувають в Україні, необхідно відмовити з тих підстав, що особу відповідача судом встановлено, у відповідача мається документ, що дає право на виїзд з України, позивачем не надано доказів того, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення та не надано доказів існування ризику його втечі.

Суд не вбачає підстав для застосування п.3 ч.2 статті 371 КАС України про необхідність звернення рішення до негайного виконання .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 77, 78, 241-246, 288, 289 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Кролевецького районного сектора Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, місцезнаходження: 41300, Сумська область, м.Кролевець, вул.Грушевського, 21, до ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , про примусове видворення за межі території України та його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення задовольнити частково.

Примусово видворити за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Кролевецький районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Моргун