Справа № 420/4370/19
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4370/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Аветюка С.В. (за довіреністю), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання незаконним та скасування рішення та вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому просить:

- визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.05.2019 року №Ф- на загальну суму 13907,45 грн.;

- визнати незаконним та скасувати рішення № від 24.05.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальну суму 1390,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 08 по 26 квітня 2019 року посадовою особою ГУ ДФС в Одеській області була проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року. За результатами вказаної перевірки відповідачем складено Акт перевірки від 08.05.2019 року за №886/15-32-13-05/ НОМЕР_1 , в якому вказано, що в ході перевірки правильності нарахування єдиного внеску з сум чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22%, встановлене невірне визначення сум щомісячного чистого доходу згідно виписок банку, накладних, актів виконаних робіт. Загальне відхилення, встановлене відповідачем, дорівнює +63215,78 грн. позивач зазначив, що виходячи з цього розрахунку, в підпункті 2.4.3. Акту перевірки відповідач зазначає про заниження ЄСВ на загальну суму 13907,14 грн. за 2017 рік.

Позивач вказав, що не погодившись з такими висновками перевірки, він подав заперечення до Акту перевірки. Вказані заперечення були розглянуті контролюючим органом, а відповідь зафіксована в листі №10719/ф/15-32-13-05-12 від 27.05.2019 року.

Позивач вказав, що за результатами такого розгляду були винесені спірні рішення, а саме: вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 24.05.2019року; рішення № від 24.05.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску

Не погоджуючись з вказаними рішеннями ГУ ДФС в Одеській області, ФОП ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України з вимогою скасувати незаконні рішення. 15 липня 2019 року ФОП Фіннов ОСОБА_3 отримав відповідь на вищезазначену скаргу, якою йому було відмовлено у задоволенні скарги, а рішення залишені без змін.

Позивач зазначив, що у підпункті 2.1.2. Акту перевірки (стор. 20 Акту), відповідач зазначив, що за даними податкових декларацій за № від 17.01.2018 року - звітна з Додатком та № від 27.03.2019 року - уточнююча з Додатком та за результатами перевірки, сума чистого оподатковуваного доходу становить 47478,69 грн. Вказаним підпунктом Акту перевірки зазначено, що за результатами перевірки не встановлено заниження чистого доходу. Саме з цієї суми ФОП ОСОБА_4 було сплачено ПДФО та, як наслідок, ЄСВ.

Позивач вказав, що керуючись положеннями п.2. ч.1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та частиною 3 Розділу III «База нарахування та розміри єдиного внеску» Інструкції, саме сума 47478,69 грн. є базою для обчислення, нарахування та сплати ЄСВ.

Позивач вважав, що розрахунки відповідача, які зазначені у підпунктах 2.4.2 та 2.4.3 Акту перевірки є некоректними та такими, що не відповідають чинному законодавству.

Ухвалою судді від 16.08.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 12 вересня 2019 року о 12:00 год.

У підготовчому засіданні 12.09.2019 року оголошено перерву до 30.09.2019 року до 12:00 год. з метою дотримання процесуальних прав учасників справи на подання решти заяв по суті справи.

Ухвалою від 30.09.2019 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 09 жовтня 2019 року об 11 год. 30 хв.

У судовому засіданні 09.10.2019 року оголошено перерву до 22.10.2019 року до 15:30 год. у зв`язку з необхідністю подання додаткових доказів сторонами.

У судовому засіданні 22.10.2019 року оголошено перерву до 06.11.2019 року до 15:30 год.

У судове засідання, призначене на 06 листопада 2019 року о 15:30 год., з`явилися позивач та представник відповідача.

Під час судового розгляду справи позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та вважав його необґрунтованим. 06.09.2019 року представник відповідача подав письмовий відзив, в якому зазначив, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77, п.82.2 ст.82 ПК України, ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до направлення та наказу від 13.03.2019 №1817, виданих ГУ ДФС в Одеській області, та згідно план-графіку проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання, проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року. У ході перевірки було складено Акт від 08.05.2019 року №886/15-32-13-05/ НОМЕР_1 , на підставі якого були винесені оскаржувані рішення.

Представник відповідача вказав, що в ході перевірки були встановлені наступні порушення платника податків: п.8 ст.9, п.п.2.1 п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», встановлено заниження єдиного соціального внеску від підприємницької діяльності за 2017 рік на загальну суму 13907,45 грн.

У ході перевірки правильності нарахування єдиного внеску з сум чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22%, встановлено невірне визначення сум щомісячного чистого доходу згідно виписок банку, накладних, актів виконаних робіт (що підтверджено Книгами обліку доходів та витрат Ф-10, зареєстрованих в ДПІ у Біляївському районі №07/Ф від 01.09.2015 р. та №18/Ф від 19.07.2017 р.).

Представник відповідача зазначив, що перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22%, встановлено заниження ЄСВ на загальну суму 13907,47грн.

У ході перевірки правильності нарахування єдиного внеску з сум чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22,0%, за 2017 р. встановлено порушення.

Представник відповідача зазначив, що відповідно до п.3 ст.9 Закону №2464-VI із змінами та доповненнями, обчислення єдиного внеску органами ДФС у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів ДФС, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Отже, виходячи з вищезазначеного, ФОП ОСОБА_4 занижено податкові зобов`язання з єдиного соціального внеску за 2017 рік на загальну суму 13907,45 грн.

Заслухавши вступне слово позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, ФОП ОСОБА_1 зареєстрований 05.12.2013 року за №2 011674 (а.с. 86).

Основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 є: Оптова торгівля напоями (код КВЕД 46.34).

На підставі ст.77 ПК України, п.п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказу ГУ ДФС в Одеській області №1817 від 13.03.2019 та плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік, направлення на перевірку №1551/13-05 від 22.03.2019 року, посадовою особою ГУ ДФС в Одеській області проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акта.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 08 травня 2019 року №886/15-32-13-05/ "Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_6 Анатолійовича, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року" (а.с. 10-38).

Як зазначено в п.1.7 Акту перевірки та не оспорювалося сторонами, в період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року позивач перебував на загальній системі оподаткування, а в період з 01.10.2017 року по 31.12.2018 року на спрощеній системі оподаткування, був платником єдиного податку ІІІ групи (а.с. 13).

Відповідно до висновку акту, зазначені наступні порушення позивача, зокрема, п.8 ст.9, п.п.2.1 п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», встановлено заниження єдиного соціального внеску від підприємницької діяльності за 2017 рік на загальну суму 13907,45 грн.

Вказане заниження ЄСВ, згідно Акту перевірки, відбулося за період перебування позивача на загальній системі оподаткування (01.01.2017 року по 30.09.2017 року).

Не погоджуючись з висновками акту перевірки від 08 травня 2019 року №886/15-32-13-05/ НОМЕР_1 , позивач звернувся до ГУ ДФС в Одеській області з запереченнями на вказаний акт перевірки (а.с. 39-46).

23 травня 2019 року заступником начальника ГУ ДФС в Одеській області затверджено висновок №146/15-32-13-05/, відповідно до якого висновок акту перевірки від 08 травня 2019 року №886/15-32-13-05/ залишено без змін (а.с. 147-155).

24 травня 2019 року ГУ ДФС в Одеській області сформовано відносно ФОП ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, якою зобов`язано сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 13907,45 грн. (а.с. 56).

24 травня 2019 року ГУ ДФС в Одеській області прийняло рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальну суму 1390,75 грн. (а.с. 57).

Листом від 27.05.2019 року №10719/ф/15-32-13-05-12 Головне управління ДФС в Одеській області повідомило позивача про те, що висновки акту залишаються без змін (а.с. 47-55).

Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 24 травня 2019 року №Ф- та рішенням від 24 травня 2019 року №, позивач звернувся до ДФС України зі скаргою (а.с. 58-71).

Рішенням ДФС України від 10.07.2019 року №31820/6/99-99-11-05-02-25 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24 травня 2019 року №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 24 травня 2019 року № залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с. 171-173).

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який застосовується судом в редакції чинній на момент перебування позивача на загальній системі оподаткування (з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Згідно п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно п.п. 1, 2 ч.3 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно ч.3 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до абзацу 3 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до абз. 5 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Згідно ч.12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 року №449 (далі Інструкція).

Згідно п.п.3 п.1 Розділу ІІ Інструкції, платниками єдиного внеску є: фізичні особи підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.3 Розділу ІІІ Інструкції, для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону у розмірі 22 відсотків суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно п.п. 1, 2 пункту 5 Розділу IV Інструкції, обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції:

1) обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвела до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб;

2) платники, визначені підпунктом 3 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 1 розділу II цієї Інструкції, здійснюють розрахунок єдиного внеску за календарний рік до 10 лютого наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При визначенні доходу (прибутку), з якого сплачується єдиний внесок, враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий. До зазначеної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовується ставка, зазначена в пункті 3 розділу ІІІ цієї Інструкції.

У разі якщо таким платником не отримано доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платникам, визначеним підпунктом 3 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які здійснили нарахування єдиного внеску у розмірі, меншому за мінімальний страховий внесок, органи доходів і зборів надсилають повідомлення-розрахунок за формою згідно з додатком 2 до цієї Інструкції, у якому зазначається розрахунок суми такої доплати, яка підлягала сплаті за результатами підприємницької діяльності за звітний календарний рік.

Таким чином, відповідно до наведених нормативних актів, ФОП, що працюють на загальній системі оподаткування, здійснюють розрахунок суми ЄСВ за звітний календарний рік до 10 лютого наступного року.

При проведенні такого розрахунку вони по-перше, визначають місячні суми доходу, які ввійдуть до бази нарахування ЄСВ; по-друге, обчислюють суми ЄСВ за кожним місяцем звітного року і загалом за рік.

Для розрахунку місячних сум доходу, з яких стягується ЄСВ, використовують дані про: чистий підприємницький дохід (прибуток), заявлений у річній декларації про майновий стан і доходи, та кількість місяців, протягом яких отримано прибуток.

Тобто, щоб визначити місячну суму доходу, яка ввійде до бази нарахування ЄСВ, потрібно суму чистого підприємницького доходу (різницю між виручкою і витратами), вказаного в річній декларації, розділити на кількість місяців, у яких отримано прибуток у звітному році.

Щодо суми чистого оподаткованого доходу, отриманого ФОП ОСОБА_1 від провадження господарської діяльності, то позивачем у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік від 03.01.2018 року, вказано суму чистого доходу, отриманого за період перебування на загальній системі оподаткування (рядок 10.7) - 47478,69 грн. (а.с. 72-74).

В акті перевірки від 08 травня 2019 року №886/15-32-13-05/ НОМЕР_1 контролюючий орган зазначив, що перевіркою правильності визначення суми чистого оподаткованого доходу, відображеного в додатку Ф.2 за 2017 рік до податкових декларацій не встановлено заниження чистого доходу.

Тобто, і позивач, і контролюючий орган зійшлися в тому, що чистий оподаткований дохід позивача за 9 місяців 2017 року (січень-вересень 2017 року) складає 47478,69 грн.

З матеріалів справи вбачається, що збитковими місяцями відповідач визначив січень-травень 2017 року (п`ять місяців), а прибутковими червень-вересень 2017 року (чотири місяці).

Отже, виходячи з методики обчислення ЄСВ, місячна сума доходу позивача, яка мала бути базою нарахування ЄСВ у неприбуткових місяцях складала 704 грн. (22% від 3200 грн. (мінімальна заробітна плата на 01.01.2017 року)), у прибуткових 11869,67 грн. (47478,69 грн. / 4 місяці).

При цьому, як вбачається з таблиці розрахунку сум, нарахованого ЄСВ, сума нарахованого ЄСВ за результатами перевірки за січень 2017 року склала 704 грн., лютий 2017 року 704 грн., березень 2017 року 704 грн., квітень 2017 року 704 грн., травень 2017 року 704 грн., червень 2017 року 780,99 грн., липень 2017 року 2935,79 грн., серпень 2017 року 9262 грн., вересень 2017 року 9262 грн. (а.с. 158).

Суд зазначає, що визначивши збиткові місяці і місяці, які є прибутковими, відповідач зазначає правильно суми ЄСВ за збиткові місяці по 704 грн. за місяць.

При цьому, визначивши базу нарахування ЄСВ за решту місяців, з червня по вересень 2017 року, відповідач обраховує розмір ЄСВ від суми чистого доходу позивача за кожні з цих місяців без застосування методики обчислення бази нарахування ЄСВ за прибуткові місяці (діленням чистого доходу за весь період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року на кількість прибуткових місяців).

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що суми нарахування ЄСВ за результатами перевірки, вказані відповідачем у таблиці розрахунку сум нарахованого ЄСВ суперечать приписам Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 року №449.

Крім того, дослідивши Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність ФОП ОСОБА_1 за період з січня по вересень 2017 року (а.с. 179-198), судом встановлено, що сума чистого доходу позивача за січень 2017 року складала 12008,12 грн., лютий 2017 року 512,76 грн., березень 2017 року (-40584,39 грн.), квітень 2017 року 17986,15 грн., травень 2017 року 13540,68 грн., червень 2017 року 6212,46 грн., липень 2017 року 13341,51 грн., серпень 2017 року 42554,50 грн., вересень 2017 року 112607,38 грн.

Надалі, у зв`язку з неправильним обчисленням витрат за кожний місяць звітного періоду, позивачем було внесено у Книгу обліку доходів і витрат коригування сум чистого доходу, а саме: січень 2017 року 76208,11 грн., лютий 2017 року 76624,21 грн., березень 2017 року 80344,35 грн., квітень 2017 року (-333180,20 грн.), травень 2017 року (-24571,14 грн.), червень 2017 року 3549,98 грн., липень 2017 року 13341,51 грн. (не коригувався), серпень 2017 року 42554,50 грн. (не коригувався), вересень 2017 року 112607,38 грн. (не коригувався).

За первісним розрахунком позивачем було визначено лише один збитковий місяць березень 2017 року, при внесенні коригувань у Книгу обліку доходів і витрат позивачем визначено два збиткових місяці квітень, травень 2017 року.

Отже, виходячи з даних Книги обліку доходів і витрат позивача, кількість прибуткових місяців, на яку повинна була ділитися сума чистого доходу за дев`ять місяців 2017 року відмінна від тих даних, які зазначені відповідачем в акті перевірки.

Будь-яких доказів того, що чистий дохід позивача за кожен з дев`яти місяців 2017 року саме такий, як зазначено в таблиці розрахунку сум, відповідач суду на надав.

Тому неправильна методика розрахунку бази нарахування ЄСВ і відмінність в сумах чистого доходу позивача за відповідні місяці 2017 року (з січня по вересень 2017 року) також свідчить про порушення відповідачем порядку нарахування ЄСВ.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувані вимога ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 24.05.2019 року № Ф- на загальну суму 13907,45 грн. та рішення ГУ ДФС в Одеській області № від 24.05.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальну суму 1390,75 грн. не відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, зокрема критеріям законності, обґрунтованості, неупередженості.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування вимогу ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 24.05.2019 року № Ф- на загальну суму 13907,45 грн.; визнання незаконним та скасування рішення ГУ ДФС в Одеській області № від 24.05.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальну суму 1390,75 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ст.ст. 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати вимогу ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 24.05.2019 року № Ф- на загальну суму 13907,45 грн.

Визнати незаконним та скасувати рішення ГУ ДФС в Одеській області № від 24.05.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальну суму 1390,75 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасним поданням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текс рішення складено 15 листопада 2019 року.

Суддя В.В. Андрухів

.