Справа № 620/2525/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2525/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Соломко І.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Мельничука В.П.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року (розглянута у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції, м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 16 вересня 2019 року) у справі за розглядом клопотання Міністерства юстиції України про скасування заходів забезпечення позову визначених ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - громадська організація «Всеукраїнська Асоціація Арбітражних керуючих» про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування рішення, наказу, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач 1), Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - відповідач 2), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - громадська організація «Всеукраїнська Асоціація Арбітражних керуючих» про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування рішення, наказу.

Одночасно з позовом подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.08.2019 заяву арбітражного керуючого ОСОБА_1. задоволено частково: забезпечено позов в частині зупинення дії наказу Міністерства юстиції України №2423/5 від 06.08.2019 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 » та зобов`язано Міністерство юстиції України вилучити запис з Єдиного реєстру арбітражних керуючих України про припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 на підставі наказу № 2423/5 від 06.08.2019 до набрання законної сили судовим рішення у даній справі. В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

11.09.2019 від Міністерства юстиції України надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року повернуто клопотання Міністерства юстиції України без розгляду.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а а ухвала судді - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Приймаючи зазначену вище ухвалу, суддя суду першої інстанції виходив з того, що до клопотання від 11.09.2019 не подана довіреність на представництво в суді уповноваженої особи.

Так, приймаючи спірну ухвалу від 16.09.2019 суд першої інстанції зазначив, що «як вбачається з клопотання від 11.09.2019 вх. № 17695/19, останнє підписано представником за довіреністю Дікан О.

На підтвердження своїх повноважень до клопотання додано копію довіреності, яка завірена завідувачем сектору Управління документального забезпечення ОСОБА_5 від 29.08.2019.

Проте, доказів наявності у завідувача сектору Управління документального забезпечення ОСОБА_5 встановлених законом повноважень щодо засвідчення копії довіреності до суду не надано.

Також з інформації, яка міститься на сайті Міністерства юстиції України, з 29.08.2019 Міністром юстиції України призначений ОСОБА_6 , проте довіреність від імені вказаної особи до клопотання на надана».

Крім того, суд першої інстанції вказав, що надані до клопотання копія довіреності, які засвідчена ОСОБА_5 , не може бути належним доказом дійсної волі особи, що її видала, на уповноваження іншої представляти її інтереси. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певцої процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, засвідченої у визначеному законом порядку), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому довірителем. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво.

Вказана позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 824/1290/18-а.

Таким чином, додана до клопотання копія довіреності не є документом, що посвідчує повноваження Дікана О. на представництво в Міністерстві юстиції України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання Міністерства юстиції України від 11.09.2019 підписано представником відповідача за відсутності підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва, а до клопотання від 11.09.2019 не подана довіреність на представництво в суді від уповноваженої особи.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно частини 3 статті 55 КАС України, юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно частини 3 статті 59 КАС України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Частиною 6 статті 59 КАС України, передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

За частиною 8 статті 59 КАС України, у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідності заяви, скарги, клопотання.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів зазначає, що право на подання і тгітптсання клопотання має особисто керівник або представник, повноваження якого повинні бути визначені у відповідному документі, що посвідчує такі повноваження.

Вказує, що суду має бути наданий оригінал такого документа або його копія, що засвідчена суддею або у визначеному законом порядку, з підтвердженням повноважень особи, яка засвідчила копію.

Так, клопотання про скасування заходів забезпечення позову від 10.09.2019 № 01.1- 48/1603/19-10/5 підписано представником за довіреністю Діканом Олександром.

Вказане вище клопотання зареєстровано судом першої інстанції 11.09.2019вх. №17695/19.

На підтвердження своїх повноважень Мін`юстом до клопотання про скасування заходів забезпечення позову від 10.09.2019 № 01.1-48/1603/19-10/5 додано (вручено секретареві судового засідання Пархомчуку Д . А . разом із оригіналом посвідчення особи начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Дікана Олександра Миколайовича серії ЧГ № 0003) оригінал та копію довіреності від 15.01.2019 № 520/9.3.2/22-19.

Оригінал та копію довіреності від 15.01.2019 № 520/9.3.2/22-19 секретарем судового засідання Пархомчуком Д.А. передано судді Чернігівського окружного адміністративного суду Соломко І.І.

Вказаною довіреністю Міністерство юстиції України в особі Міністра уповноважило начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Дікана Олександра Миколайовича представляти в судах України інтереси Міністерства юстиції України, їх посадових осіб з усіма правами, що надані процесуальним законодавством України стороні, третій особі, представнику сторони та третьої особи.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів вказує, що доказів наявності у завідувача сектору Управління документального забезпечення ОСОБА_11 . встановлених повноважень щодо засвідчення копії довіреності до суду не надано взагалі є безпідставними, адже, якщо у суду виникли сумніви щодо повноважень ОСОБА_5 , то відповідно до частини 5 статті 59 КАС України відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді чого зроблено не було.

Крім того, жодним чином не було запитано у представника Міністерства юстиції України Дікана О.М. жодних доказів наявності у завідувача сектору Управління документального забезпечення ОСОБА_11 . встановлених повноважень щодо засвідчення копії довіреності.

Щодо послання суду першої інстанції на інформацію, яка міститься на сайті Міністерства юстиції України, з 29.08.2019 Міністром юстиції України призначений ОСОБА_6 , проте довіреність від імені вказаної особи до клопотання на надана, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Згідно частини 1 статті 247 Цивільного кодексу України строк довіреності встановлюється у довіреності - довіреність від 15.01.2019 № 520/9.3.2/22-19 видана без права передоручення та дійсна до тридцять першого грудня дві тисячі дев`ятнадцятого року .

Отже, вона була дійсна на момент подачі клопотання відповідачем до Чернігівського окружного адміністративного суду.

У статті 248 Цивільного кодексу України вказано вичерпний перелік підтсав припинення представництва за довіреністю, а саме представництво за довіреністю припиняється у разі: закінчення строку довіреності; скасування довіреності особою, яка її видала; відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; припинення юридичної особи, яка видала довіреність; припинення юридичної особи, якій видана довіреність; смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Жодна з підстав не передбачає припинення довіреності у випадку зміни керівництва юридичної особи, від імені якої була видана довіреність.

Таким чином, Чернігівський окружний адміністративний суд зробив помилковий висновок, що до клопотання про скасування заходів забезпечення позову не подано довіреність на представництво в суді від уповноваженої особи.

Крім того відповідно до статті 249 Цивільного кодексу України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які тягнуть за собою припинення її представництва, чи скасування довіреності на ім`я Дікана Олександра Миколайовича за цією довіреністю матеріали справи не містять і не можуть містити.

Щодо посилання суду першої ін. станції на правову позицію викладену в ухвалі Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 824/1290/18-а, колегія суддів зазначає наступне.

Однак, таке посилання не може бути застосоване до фактичних обставин справи № 620/2525/19 при розгляді клопотання Мін`юсту про скасування заходів забезпечення позову від 10.09.2019 № 01.1-48/1603/19-10/5, оскільки на підтвердження своїх повноважень Мін`юстом до клопотання про скасування заходів забезпечення позову від 10.09.2019 №48/1603/19-10/5 додано (вручено секретареві судового засідання Пархомчуку Д .А. разом із оригіналом посвідчення особи начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Дікана Олександра Миколайовича серії ЧГ № 0003) оригінал довіреності від 15.01.2019 № 520/9.3.2/22-19.

На підставі вище зазначеного, судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права при її постановленні є обґрунтованими та безумовними.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо повернення клопотання без розгляду.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

За таких обставин керуючись ст.320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задоволити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 13 листопада 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.П. Мельничук