Справа № 360/4572/19
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4572/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, в якій просить:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у врахуванні до загального стажу періоду роботи з 01.09.1991 по 20.06.1994 у тресті «Луганськводбуд»;

- зобов`язати відповідача врахувати до загального стажу позивача період роботи з 01.09.1991 по 20.06.1994 у тресті «Луганськводбуд».

В обґрунтування позову зазначає, що позивач у 2019 році досяг пенсійного віку відповідно до вимог ч. 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У квітні 2019 року Біловодським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області позивачу було призначено пенсію за віком із зарахування загального стажу роботи який складає 36 років 2 місяці 1 день, що підтверджується відповіддю Біловодського об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області від 15.10.2019 року №322/1-14.

Разом з цим, при призначені позивачу пенсії відповідачем не було зараховано до загального стажу період роботи позивача з 01.09.1991 по 20.06.1994 у тресті «Луганськводбуд» ( на теперішній час Публічне акціонерне товариство «Луганськводбуд»), посилаючись на виправлення у даті прийняття на роботу, яке не завірено належним чином відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (на запису «неправленому верить» печатка не читається).

Для пiдтвepджeння зазначеного періоду роботи, позивачем була надана довідка від 03.06.2014 №21, видана Публічним акціонерним товариством «Луганськводбуд», але у зв`язку з тим, що ПАТ «Лугансьводбуд» залишилось зареєстрованим на тимчасово окупованій території України за адресою : АДРЕСА_1 місто Олександрівськ міста Луганськ, органи Пенсійного фонду України, посилаючись на неможливість проведення перевірки факту роботи позивача на цьому підприємстві в період зазначений в цій довідці, не беруть її до уваги.

З цього приводу позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, але позиція управління щодо зарахування трудової діяльності за період з 01.09.1991 по 20.06.1994, є тотожною з позиціє Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

В серпні 2019 року на звернення позивача з питання зарахування стажу, він отримав відповідь Головного територіального управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 23.08.2019 під №12711/02-04, яким підтверджено неможливість зарахування періоду роботи з 01.09.1991 по 20.06.1994 до загального стажу, та рекомендовано звернутися до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області зі свідками, які б знали позивача по спільній роботі на одному підприємстві і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують період роботи.

Відповідно до наданих рекомендацій, позивач звернувся до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою від 20.09.2019 щодо підтвердження трудового стажу показаннями свідків періоду роботи з 01.09.1991 по 20.06.1994 у тресті «Луганськводбуд» ( на теперішній час Публічне акціонерне товариство «Луганськводбуд»).

В жовтні 2019 року позивач отримав відповідь від відповідача від 02.10.2019 №5595/02-18 за результати розгляду заяви, з якої вбачається, що показання свідків також не можуть бути прийняті до уваги органом Пенсійного фонду України, у зв`язку з тим, що в трудових книжках свідків, теж містяться виправлення у даті прийняття на роботу, яке на думку відповідача, не завірено належним чином.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у цій справі без виклику сторін.

В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Відповідач надав відзив на позовну заяву (а.с. 41-42), в якому зазначив, що відповідачем, за результатами розгляду заяви позивача від 04.04.2019, про призначення пенсії за віком, наданою трудовою книжкою, довідок та проведених додаткових перевірок відповідачем, було призначено пенсію позивачу за віком, загальний стаж роботи якого складає 36 років 2 місяці 1 день. На зворотному боці заяви про призначення пенсії від 04.04.2019 міститься запис, в якому заявник повідомлений про те, що періоди з 01.07.1991 по 01.03.1993 (20.06.1994), з 09.11.1982 по 06.12.1982 не будуть зараховані до страхового стажу у зв`язку з не можливістю надання уточнюючих довідок. До розрахунку пенсії в загальний стаж роботи, не врахований період роботи - з 01.07.1991 по 20.06.1994 в тресті «Луганськводбуд» (на теперішній час Публічне акціонерне товариство «Луганськводбуд»), у зв`язку з тим, що в трудовій книжці виправлення у даті прийняття на роботу, яке не завірене належним чином відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (на запису «исправленному на 01 верить» печатка не читається).

У зв`язку з зим що ПАТ «Луганськводбуд» залишилось зареєстровано на тимчасово окупованій території України за адресою: АДРЕСА_1 , перевірити факт роботи позивача органами Пенсійного фонду України не має можливості, оскільки вищезазначене підприємство знаходиться на тимчасово окупованій території.

На підставі наведеного, відповідач просив позовні вимоги залишити без задоволення.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги, дослідивши докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, суд встановив наступне.

З копії паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (арк. спр. 7-8).

Позивач 04.04.2019 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до вимог ч. 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 45).

Рішенням № 65 позивачу було призначено пенсію за віком із зарахування загального стажу роботи який складає 36 років 2 місяці 1 день (а.с. 82).

Листом від 23.08.2019 № 12711/02-04 відповідач повідомив позивачу, що при призначені позивачу пенсії відповідачем не було зараховано до загального стажу період роботи позивача з 01.09.1991 по 20.06.1994 у тресті «Луганськводбуд» ( на теперішній час Публічне акціонерне товариство «Луганськводбуд») з огляду на на виправлення у даті прийняття на роботу, яке не завірено належним чином відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (на запису «неправленому верить» печатка не читається). Для пiдтвepджeння зазначеного періоду роботи, позивачем була надана довідка від 03.06.2014 №21, видана Публічним акціонерним товариством «Луганськводбуд», але у зв`язку з тим, що ПАТ «Лугансьводбуд» залишилось зареєстрованим на тимчасово окупованій території України за адресою : АДРЕСА_1 , органи Пенсійного фонду України, посилаючись на неможливість проведення перевірки факту роботи позивача на цьому підприємстві в період зазначений в цій довідці, не беруть її до уваги (а.с. 14).

Як зазначено у позові, позивач 20.09.2019 звернувся до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою від 20.09.2019 щодо підтвердження трудового стажу показаннями свідків періоду роботи з 01.09.1991 по 20.06.1994 у тресті «Луганськводбуд» ( на теперішній час Публічне акціонерне товариство «Луганськводбуд»).

В жовтні 2019 року позивач отримав відповідь від відповідача від 02.10.2019 №5595/02-18 за результати розгляду заяви, з якої вбачається, що показання свідків також не можуть бути прийняті до уваги органом Пенсійного фонду України, у зв`язку з тим, що в трудових книжках свідків, теж містяться виправлення у даті прийняття на роботу, яке на думку відповідача, не завірено належним чином (а.с. 16).

Спірним по справі є правомірність рішення пенсійного органу щодо відмови у зарахуванні до загального стажу період роботи позивача з 01.09.1991 по 20.06.1994 у тресті «Луганськводбуд».

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій (далі - Закон № 1788).

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням частини першої статті 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Стаття 4 Закону № 1058 зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Позивачем до територіального органу Пенсійного фонду України було надано 1. Паспорт для розгляду, копія до справи; 2. Ідентифікаційний номер для розгляду, копія до справи; 3. Диплом про навчання; 4 Військовий квиток; 5. Трудова книжка для розгляду, ксерокопія до справи; 6. Довідки про заробітну плату; 7. Довідки про підтвердження стажу (а.с. 46.).

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів (пункт 24 Порядку № 637).

Позивачем до матеріалів справи надано довідку ПАТ «Луганськводбуд» від 03.06.2014 № 21, з якої вбачається, що з 01.09.1991 по 20.06.1994 позивач працював у тресті «Луганськводбуд». Вказана довідка підписана генеральний директор підприємства та скріплена печаткою (а.с. 13).

З листа відповідача від 23.08.2019 № 12711/02-04 вбачається, що позивачем вказана довідка надавалася відповідача для підтвердження стажу роботи за спірний період. Вона була не прийнята до уваги з огляду на те, що ПАТ «Лугансьводбуд» залишилось зареєстрованим на тимчасово окупованій території України за адресою : АДРЕСА_1 місто Олександрівськ міста Луганськ, органи Пенсійного фонду України, посилаючись на неможливість проведення перевірки факту роботи позивача на цьому підприємстві в зазначений період (а.с. 14, 14 зв.).

Так, оглядом копій цієї довідки встановлено її відповідність вимогам додатку № 5 Порядку № 637 та пункту 23 цього Порядку.

Таким чином, судом встановлено, що довідка, видана ПАТ «Луганськводбуд», у розумінні Порядку № 637, є належними та допустимими доказами, які підтверджують наявний трудовий стаж позивача.

Тому, відповідачем зазначені докази до уваги не прийняті внаслідок того, що їх видано підприємством місцезнаходженням якого є тимчасово окупована територія України.

Такі твердження відповідача суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З вищевикладеного слідує, що законодавцем встановлено заборону на використання тільки тих документів, що видані органами, розташованими на тимчасово окупованій території України, якщо ці органи створені у порядку не передбаченому законодавством України.

У відповідача відсутні будь-які відомості, що ПАТ «Луганськводбуд» є органом, який створений у порядку не передбаченому Законом.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що, відповідно, позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

У зв`язку з викладеним, дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до загального стажу періоду роботи позивача з 01.09.1991 по 20.06.1994 у тресті «Луганськводбуд» є протиправними

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Оцінюючи вказані вище докази та вирішуючи справу в цілому, суд виходить з того, що згідно з положеннями ч.2 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що ефективним та достатнім способом захисту є визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у врахуванні до загального стажу періоду роботи з 01.09.1991 по 20.06.1994 у тресті «Луганськводбуд» та зобов`язання відповідача врахувати до загального стажу позивача період роботи з 01.09.1991 по 20.06.1994 у тресті «Луганськводбуд».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Оскільки у даній справі позовні вимоги фактично задоволенню, судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь позивача належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (, 92801, Луганська область, смт Біловодськ, вул. Центральна, буд. 77) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 врахувати до загального стажу періоду роботи з 01.09.1991 по 20.06.1994 у тресті «Луганськводбуд».

Зобов`язати Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області врахувати до загального стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1991 по 20.06.1994 у тресті «Луганськводбуд».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (, 92801, Луганська область, смт Біловодськ, вул. Центральна, буд. 77) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя І.В. Тихонов