Справа № 607/26187/19
Суддя: Дзюбановський Ю. І.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2019 Справа №607/26187/19

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренко Л.С.,

представника позивача: Гаврилюк З. Б.

відповідача: ОСОБА_1

перекладача: Шкарапута Т.Є.

адвоката: Верес М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про примусове видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (далі УДМС в Тернопільській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 від 17.09.2014р., про примусове видворення за межі території України, допустивши рішення суду до негайного виконання. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідач в`їхав на територію України 21.03.2019 року через КПП ,,Київ (Жуляни) по паспортному документу серії НОМЕР_1 , виданим 17.09.2014р. терміном дії до 16.09.2024р., з приватною метою. Після в`їзду в Україну ї її територію не покидав та проживає в АДРЕСА_1 , разом із громадянином Республіки Узбекистан ОСОБА_4 . На момент виявлення відповідача посадовими особами УДМС у Волинській області, а саме, 15.10.2019 року, дана особа перебувала в Україні без законних на те підстав, порушуючи вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, оскільки перебував в Україні понад дозволений термін, тобто більше 90 днів протягом 180 днів. Відповідач не звертався до територіальних органів та підрозділів ДМС України з клопотанням щодо продовження строку тимчасового перебування на території України. За порушення правил перебування іноземців в Україні громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700,00 грн., який сплачено в повному обсязі. Також, 15.10.2019р. УДМС України у Волинській області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Узбекистан, яким останнього зобов`язано покинути територію України до 21.10.2019р. та заборонено в`їзд на територію України строком на 3 роки. Зазначене рішення особисто вручене відповідачу та останнім не оскаржувалось. По даний час дане рішення відповідачем не виконано.

Посилаючись на те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та виїзду з України, жодних дій щодо повернення в країну походження у термін визначений у рішенні про примусове повернення з України не вживає, не має постійного місця проживання в Україні, близьких родичів, належного фінансового забезпечення, законних джерел доходу, не працює, не навчається, і не вживає будь-яких заходів щодо легалізації перебування в Україні, позивач вважає, що є всі необхідні передумови для примусового видворення відповідача за межі території України.

Відповідач відзив на позов та заперечення не подавав.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заві, просить його задовольнити. Крім того, посилаючись на порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, в порядку вимог п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України просив допустити негайне виконання рішення суду, в разі задоволення адміністративного позову.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, зазначив, що хоче повернутися до своєї країни.

Представник відповідача в судовому засідання не заперечив проти задоволення позову.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.11.2019 року під час виконання повноважень в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, притягненню порушників до адміністративної відповідальності працівниками сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС у Тернопільській області виявлено на території м. Тернопіль громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно якого 15.10.2019р. за порушення міграційного законодавства Управлінням Державної міграційної служби України у Волинській області (далі УДМС у Волинській області) прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, зобов`язано покинути територію України до 21.10.2019р.. Разом з тим, іноземцем не зазначено поважних причин не виконання рішення УДМС у Волинській області від 15.10.2019 про його примусове повернення до країни походження або третьої країни та не вказано з якою метою перебуває у місті.

В ході перевірки посадовими особами сектору організації за по бігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС у Тернопільській області було встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їхав на територію України 21.03.2019 року через КПП ,,Київ (Жуляни) по паспортному документу серії НОМЕР_1 , виданим 17.09.2014р. терміном дії до 16.09.2024р., з приватною метою. Після в`їзду в Україну, її територію не покидав, що підтверджується відмітками в його паспортному документі та інформацією міжвідомчої системи ,,ДМС-АРКАН станом на 01.11.2019р. Проживає в АДРЕСА_2 : АДРЕСА_1 , разом із громадянином Республіки Узбекистан ОСОБА_4 .

Стаття 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, а саме, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав (п. 6 ст. 1); іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Статтею 4 Закону визначено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. Так, частиною третьою статті 3 Закону встановлено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Законом України ,,Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме, ч. 16 ст. 4 встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Частина 3 статті 9 Закону передбачає, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Підпунктом 2 пункту 2 ,,Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150, зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Узбекистан про умови взаємних поїздок громадян, затвердженою постановою Кабінету Міністрів №11 від 10.01.2002р. (далі Угода), дозволено безвізові поїздки громадян Республіки Узбекистан та громадян України. Відповідно до ст. 1 Угоди: ,,Громадяни держави однієї Сторони можуть в`їжджати, виїжджати, прямувати транзитом та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і прописки (реєстрації), що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатку до цієї Угоди. Одним з документів для в`їзду та виїзду за кордон для громадян Республіки Узбекистан є паспорт громадянина Республіки Узбекистан.

Згідно ч. 1, 2 ст. 16 Закону, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України, незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Судом з`ясовано, що на підставі інформації, яка міститься у паспортному документі відповідача, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , в`їхав на територію України 21.03.2019р. та після в`їзду в Україну її територію не покидав. Дана інформація підтверджується відомостями із міжвідомчої системи ,,ДМС-АРКАН від 15.10.2019р. та усними поясненнями відповідача про те, що після в`їзду в Україну 21.03.2019 року територію нашої держави не покидав.

Так, відповідно до п. 14 ст.1 Закону визначено, що нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Таким чином, на момент виявлення, а саме, 15.10.2019 року працівниками сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС у Волинській області, громадянин Республіки Узбекистан Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в Україні без законних на те підстав, порушуючи законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (пп. 2 п. 2 ,,Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150).

Відповідач після закінчення дозволеного строку перебування на території України із заявою щодо продовження строку перебування на території України до територіальних органів та підрозділів ДМС України не зверталася, продовжував знаходитись на території України без законних на те підстав, жодних заходів щодо виїзду за межі України не вживав, порушуючи вимоги законодавства, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

15.10.2019 року за порушення правил перебування іноземців в Україні громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700,00 грн., який сплачено в повному обсязі, що підтверджується копіями протоколу про адміністративне правопорушення від 15.10.2019р. ПР МВП 000020 та постанови про накладення адміністративного стягнення від 15.10.2019р. ПН МВП 000020 та квитанцією про оплату штрафу № 45 від 15.10.2019 року.

Як слідує із пояснень у протоколі про адміністративне правопорушення від15.10.2019р. ПР МВП 000020, Гудаікулов Бобіржон зазначив, що: ,,Приїхав на територію України 21.03.2019р. в приватних справах. Після закінчення дозволеного строку перебування не виїхав за межі території України у зв`язку з недостатністю коштів.

Також, згідно ч. 1статті 26 Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

З метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у відповідності до вимог ст. 26 Закону, 15.10.2019 року УДМС у Волинській області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким останнього зобов`язано покинути територію України до 21.10.2019 року та заборонено в`їзд на територію України строком на 3 роки.

Вказане рішення було йому оголошено, один із примірників рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_5 особисто вручено відповідачу, йому роз`яснено його права та обов`язки, зобов`язано не пізніше 21.10.2019 року самостійно залишити територію України, а також попереджено про наслідки невиконання рішення про примусове повернення, що підтверджується його підписом. Повідомленням від 15.10.2019р. за № 0701.11-7307/0701.2-19 УДМС у Волинській області прокурора Волинської області повідомлено про прийняття 15.10.2019 року рішення про примусове повернення. Дане рішення від 15.10.2019 року УДМС у Волинській області про примусове повернення,відповідачем не оскаржувалось.

Однак, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . вищевказаного рішення про примусове повернення від 15.10.2019р. не виконав, хоча ч. 5 ст. 26 Закону встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

З доповідної записки від 04.11.2019р. № 6101.5/21460-19 головного спеціаліста сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС у Тернопільській області ОСОБА_6 встановлено, що відповідно до інформації міжвідомчої інтегрованої системи ,,ДМС-АРКАН відомості щодо перетину державного кордону України громадянином Республіки Узбекистан ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. Разом з тим, ОСОБА_8 вказано, що за результатами перевірки проведеної за наявними обліками територіальних органів ДМС України та відомчої інформаційної системи «Оформлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» ЄІАС УМП встановлено, що відповідач громадянства не набув, посвідкою на постійне чи тимчасове проживання не документувався.

З вищенаведеного вбачається, що відповідач по даній справі свідомо ухиляється від виконання рішення УДМС у Волинській області про його примусове повернення від 15.10.2019р., порушуючи вимоги законодавства, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства і по сьогоднішній день продовжує незаконного перебувати на території України.

Крім того, жодних заходів щодо виїзду за межі України не вживає чим грубо порушує міграційне законодавство.

Зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухиляється і буде продовжувати ухилятись від добровільного виїзду за межі території України.

Статтею 30 Закону передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Постанова Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 № 1 ,,Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця і особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні роз`яснює, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд прийшов до висновку,що відповідач свідомо грубо порушує законодавство України, яке визначає статус іноземців та осіб без громадянства в Україні, не має постійного місця проживання в Україні, близьких родичів, належного фінансового забезпечення, офіційно не працює, не навчається та не має законних джерел доходу і не вживає будь-яких заходів щодо легалізації перебування в Україні, а тому наявні всі підстави для примусового видворення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

В ході перевірки та на підставі наданих громадянином Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснень не встановлено підстав для заборони примусового видворення відповідача, передбачених ст. 31 Закону. Крім того, при наданні пояснень відповідач жодним чином не роз`яснив поважних причин нелегального перебування в Україні та повідомив, що до кримінальної відповідальності не притягувався.

Судом не встановлено обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі України.

Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Крім того, відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби у Тернопільській області з заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідачем не представлено суду жодних доказів на спростування доводів позивача та безпідставність позовних вимог.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст.371 КАС України, суд, який ухвалив рішення за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача про звернення рішення суду до негайного виконання та те, що відповідачем порушуються правила перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, враховуючи особу відповідача, який тривалий час ухиляється від виконання рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, продовжує знаходитись на території України без законних на те підстав, визнання ним позову в судовому засідання, з метою забезпечення виконання судового рішення, вважає за можливе звернути рішення суду до негайного виконання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 288, 371 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області (м. Тернопіль,бул. Шевченка, 10, , електронна адреса ) до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 від 17.09.2014 року, адреса АДРЕСА_1 ) про примусове видворення за межі території України.

Примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 від 17.09.2014 року.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Позивач: Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області, м.Тернопіль, бул.Шевченка, 10, .

Відповідач: ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Рішення суду складено 15 листопада 2019 року.

Головуючий суддяЮ. І. Дзюбановський