Справа № 240/10779/19
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання надати інформацію,
1 жовтня 2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Виконавчий комітет Житомирської міської ради, у якому просить визнати неправомірною бездіяльність Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради в частині ненадання повної та достовірної інформації на запит від 4 вересня 2019 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ним було надіслано до відповідача запит про надання засвідченої печаткою копії Положення про Департамент соціальної політики Житомирської міської ради від 4 вересня 2019 року, на який відповідач протиправно не надав повної та достовірної інформації у встановлений законом строк. Вказану бездіяльність відповідача вважає протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
4 листопада 2019 року на адресу суду (у встановлений судом строк) надійшли пояснення по справі від третьої особи від 4 листопада 2019 року, у яких зазначено про те, що виконавчий комітет Житомирської міської ради не визнає позов та просить відмовити у його задоволенні з наступних підстав. Департамент соціальної політики Житомирської міської ради листом від 9 вересня 2019 року №В-4758 надав ОСОБА_1 відповідь на запит та копії документів. Виконавчий комітет Житомирської міської ради є юридичною особою, виконавчим органом Житомирської міської ради, не є засновником департаменту соціальної політики Житомирської міської ради (а.с.14).
5 листопада 2019 року (у встановлений судом строк) відповідачем подано відзив від 6 жовтня 2019 року №2417 (а.с.16-17), за змістом якого позовні вимоги є безпідставними, оскільки 9 вересня 2019 року за №В-4758 ОСОБА_1 була надана відповідь на запит разом з запитуваним позивачем положенням, копію якої відповідачем додано до відзиву на адміністративний позов, просить у задоволенні позову відмовити. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.
11 листопада 2019 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує, що відповідач не надіслав йому запитуване положення про Департамент соціальної політики Житомирської міської ради, а замість нього надіслав копію посадової інструкції заступника директора департаменту (а.с.22-23).
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Згідно з положеннями частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 4 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради із запитом про надіслання йому засвідченої печаткою копії положення про Департамент соціальної політики Житомирської міської ради (а.с.6).
25 вересня 2019 року Департамент соціальної політики Житомирської міської ради надіслав ОСОБА_1 відповідь від 9 вересня 2019 року № В-4758.
У відповіді зазначено: "Відповідаючи на Ваш запит від 04.09.2019 надаємо Вам копію Положення про Департамент соціальної політики Житомирської міської ради, завірений підписами та печаткою." (а.с. 18).
На підтвердження направлення відповіді до суду надано фіскальний чек від 25 вересня 2019 року (а.с. 19).
Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов, відправка самого листа відбулася лише 25 вересня 2019 року у зв`язку з тим, що у Департаменту були певні фінансові проблеми: марки проплатили, однак вони надійшли до департаменту лише наприкінці вересня 2019 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, суд встановив, що дані правовідносини регулюються наступними нормами права.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 34 Конституції України кожному гарантовано право на отримання, зберігання та поширення інформації. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
Відповідно до статті 40 Конституції України держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюється Законом України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року №2657-XII (далі - Закон №2657-XII).
Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону №2657-XII встановлено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Положеннями статті 20 Закону №2657-XII визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Відповідно до частини першої статті 21 Закону №2657-XII інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VІ (далі - Закон №2939-VІ).
Статтею 1 Закону №2939-VІ визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Положеннями пункту другого частини першої статті 5 Закону №2939-VІ встановлено, що доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.
Згідно з частиною 1 статті 6 Закону №2939-VІ інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.
Відповідно до положень статті 13 Закону №2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Частиною 1 статті 20 Закону №2939-VІ визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Позивач у своєму запиті просив надати копію положення про Департамент соціальної політики Житомирської міської ради, що у розумінні статті 1 Закону №2939-VІ є публічною інформацією.
Отже, у даному випадку Департамент соціальної політики Житомирської міської ради виступає як розпорядник інформації та має надавати відповіді на запити про доступ до публічної інформації у відповідності до положень Закону №2939-VІ.
Аналізуючи надану сторонами інформацію та докази суд дійшов висновку, що відповідач надав відповідь позивачу на запит від 4 вересня 2019 року (а.с. 18).
Однак, відповідач не довів, що надіслав позивачу разом із відповіддю запитуване положення про Департамент соціальної політики Житомирської міської ради, оскільки з наданих до суду доказів направлення відповіді неможливо встановити, що саме було направлено позивачу разом із відповіддю 25 вересня 2019 року (а.с. 19).
Позивач у відповіді на відзив пояснює, що не отримував запитуваного положення про Департамент соціальної політики Житомирської міської ради та стверджує, що відповідач так і не надіслав запитуване положення станом на час розгляду справи.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи оскаржувану бездіяльність на відповідність частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Оскільки позивач заперечує, що він отримував запитуване положення, відповідач як суб`єкт владних повноважень у відповідності до положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язаний довести правомірність своїх дій.
У даному випадку належним доказом відправлення позивачу положення про Департамент соціальної політики Житомирської міської ради є опис вкладення у поштове відправлення, що передбачено пунктом 61 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270.
Оскільки відповідач не надав доказів на підтвердження того, що ним 25 вересня 2019 року разом із відповіддю було направлено позивачу положення про Департамент соціальної політики Житомирської міської ради, а позивач заперечує отримання ним запитуваного положення, то суд задовольняє адміністративний позов у частині зобов`язання Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради надати ОСОБА_1 засвідчену належним чином копію положення про Департамент соціальної політики Житомирської міської ради.
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю.
Суд не стягує судові витрати із відповідача, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і у матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем судових витрат.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Адміністративний позов задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено: 15 листопада 2019 року.

Суддя Д.М. Гурін