Справа № 1.380.2019.004465
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004465
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кутівської сільської ради Буського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кутівської сільської ради Буського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення 32 сесії 7 скликання Кутівської сільської ради Буського району Львівської області від 05.07.2019 року № 252 Про скасування рішень сільської ради.

Ухвалою суду від 06.09.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

23.09.2019 за вх. № 34028 та 24.09.2019 за вх. № 3051ел. на адресу суду від відповідача надійшли листи, в яких просить суд справу розглядати без участі представника відповідача.

15.10.2019 суд ухвалив закрити підготовче провадження в адміністративній справі та призначити судовий розгляд адміністративної справи по суті.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.07.2019 Кутівською сільською радою Буського району Львівської області на 32 сесії 7 скликання було прийнято рішення № 252 про скасування рішень сільської ради (в тому числі рішення № 222 від 02.04.2019 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у с. Брахівка Буського району».) Позивач не погоджується з рішенням відповідача, вважає його протиправним, оскільки рішення відповідача № 222 від 02.04.2019 є актом одноразового застосування, яке вичерпує свою дію фактом його виконання. Позивач зазначив, що на виконання скасованого рішення ним укладено договір на виконання робіт із землеустрою щодо виготовлення проекту відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 . Згідно вказаного договору виконавець робіт зобов`язався виконати замовлені позивачем послуги до 16 жовтня 2019 року. Позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та наданих поясненнях в судовому засіданні.

Відповідач не надіслав суду відзив на позов та не повідомив про поважність причин ненадання відзиву. Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 23.09.2019 за вх. № 34028 та 24.09.2019 за вх. № 3051ел. на адресу суду від відповідача надійшли листи, в яких просить суд справу розглядати без участі представника відповідача.

Дослідивши доводи позову, зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

02 квітня 2019 року органом місцевого самоврядування - Кутівською сільською радою Буського району Львівської області було прийнято рішення № 222 на 29 сесії 7 скликання Кутівської сільської ради «Про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Брахівка Буського району» та вирішено:

надати дозвіл гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території села Брахівка Буського району для передачі земельної ділянки у власність;

гр. ОСОБА_1 замовити в суб`єктів господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

розроблений та погоджений в установленому порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подати на розгляд та затвердження в сільську раду;

контроль за виконанням даного рішення покласти на комісію з питань промислового комплексу та реформування.

16 квітня 2019 року виконуючи вищевказане рішення органу місцевого самоврядування позивач звернувся із заявою про виконання робіт із землеустрою до ФОП ОСОБА_2 , цього ж дня між нами було укладено договір на виконання робіт із землеустрою щодо виготовлення проекту відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 . Згідно вказаного договору виконавець робіт зобов`язався виконати замовлені позивачем послуги до 16 жовтня 2019 року (а.с.25).

05 липня 2019 року Кутівською сільською радою Буського району Львівської області на 32 сесії 7 скликання було прийнято рішення № 252 про скасування рішень сільської ради (в тому числі вищевказане рішення № 222) обґрунтовуючи тим, що «у зв`язку з резонансною ситуацією, яка склалася в с.Брахівка Буського району, враховуючи протокол загальних зборів громади с. Брахівка від 25.06.2019, а також те, що рішення ради № 222, 226-229 від 02.04.2019 та рішення № 235-№ 237 від 21.05.2019 на даний час не виконані та відповідна технічна документація із землеустрою по відведенню земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , сільською радою не затверджена»

Кутівська сільська рада даним рішенням вирішила:

1. Скасувати рішення сільської ради:

№ 222 від 02.04.2019 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у с АДРЕСА_1 району».

2. Земельні ділянки у с. Брахівка Буського району, відведення яких пропонувалось громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити в користуванні громади села Брахівка для випасання худоби (а.с.11).

Позивач, не погодившись із рішенням відповідача від 05.07.2019 року № 252 Про скасування рішень сільської ради, звернувся із даним позовом до суду.

При прийнятті рішення, суд керується такими правовими нормами:

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 3 Конституції України передбачає, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 140 Конституції України встановлює, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ч.1 ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до Конституції України від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон України № 280/97-ВР ) визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п.34 ч.1 ст. 26 вищезгаданого Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закон України № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради. ( ч.2 ст. 59 Закону України № 280/97-ВР)

Аналіз наведених положень Закону України № 280/97-ВР дає підстави суду вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

Водночас у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення й у ст. 74 Закону України № 280/97-ВР згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Конституційний Суд України у Рішенні № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону № 280/97-ВР (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 червня 2013 року (№ 21-64а13) та 25 травня 2016 року (№ 21-5459а15) і постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2019 у справі № 521/17710/15-а.

Аналіз наведених положень свідчить про можливість скасування органом місцевого самоврядування власного рішення, у той же час, реалізація зазначених повноважень можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема: відсутність факту виконання рішення, що скасовується; відсутність факту виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб`єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.

Ураховуючи, що рішення № 222 від 02.04.2019 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у с. Брахівка Буського району» є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання, а саме було укладено договір на виконання робіт із землеустрою щодо виготовлення проекту відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 (позивач розпочав реалізовувати своє право), а також те що на реалізацію вказаного рішення позивач надав завдаток у розмірі 1000 грн. щодо виготовлення проекту відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 , це рішення не може бути в подальшому скасоване органом місцевого самоврядування.

Щодо мотивації відповідача в рішенні від 05 липня 2019 року № 252 на те, що рішення ради № 222 від 02.04.2019 на даний час не виконане та відповідна технічна документація із землеустрою по відведенню земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1 сільською радою не затверджена, суд звертає увагу на те, що у рішенні від 02.04.2019 № 222 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у с. Брахівка Буського району» сесією селищної ради не встановлено визначеного терміну на виготовлення проекту землеустрою (а.с. 12).

На підставі наведеного, суд вважає, що на підставі рішення № 222 від 02.04.2019 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у с. Брахівка Буського району» виникли правовідносини, пов`язані із реалізацію суб`єктивного права ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у с. Брахівка Буського району.

Суд звертає увагу на особливу важливість принципу належного урядування, який виокремлює Європейський суд з прав людини. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії, п. 120, Онер`їлдіз проти Туреччини, п. 128, Megadat.com S.r.l. проти Молдови, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі, п. 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії, п. 74, від 20.05.2010, і Тошкуце та інші проти Румунії, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини, п. 128, та Беєлер проти Італії, п. 119).

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач не скористався правом передбаченим ст. 162 КАС України, не надав суду відзив на позовну заяву, жодних доказів щодо правомірності свого рішення, причин такого ненадання суду не повідомив.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кутівської сільської ради Буського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення,- задоволити повністю.

Визнання протиправним та скасувати рішення 32 сесії 7 скликання Кутівської сільської ради Буського району Львівської області від 05.07.2019 року № 252 Про скасування рішень сільської ради в частині абзацу першого пункту першого щодо гр. ОСОБА_1

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення складено та підписано 14 листопада 2019 року.