Справа № 300/1651/19
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" жовтня 2019 р. справа № 300/1651/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Шумея М.В.,
секретаря Шпак М.М.,
за участю: представника відповідача Бондара О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу, -
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківської області (надалі, також відповідач, ГУ ДФС України в Івано-Франківській області) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.08.2019 позов залишено без руху для усунення недоліків (а.с.16-18). Заявами поданими позивачем 28.08.2019, у встановлений судом строк усунуто недоліки позовної заяви (а.с.21-23).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.1-2). Розгляд справи призначено на 15.10.2019 о 09:00 год.
Позивач в судові засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи позивачаналежно повідомлено.Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від позивача не надходило.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з мотивів викладених у відзиві.
Суд, розглянувши за правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України дану адміністративну справу, заслухавши відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, зміст відзиву на позовну заяву, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив такі обставини.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11.07.2007 проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та 05.12.2018 позивачем припинено підприємницьку діяльність. Однак, 06.12.2018 позивач повторно зареєструвався як фізична особа-підприємець за видом діяльності 69.10 «Діяльність у сфері права» та перебуває на обліку ГУ ДФС України в Івано-Франківській області як платник податків. (а.с.38-40).
Не погоджуючись із сформованими відповідачем вимогами про сплату боргу, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до підпункту 1.1.2 пункту 1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України (надалі, також - ПК України) контролюючі органи виконують такі функції: контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (із змінами та доповненнями) (надалі, також - Закон № 2464).
Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі, також - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464).
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У частині 3 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. (пункт 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI).
Позивач вважає, що відповідачем неправомірно нарахована заборгованість зі сплати єдиного внеску, оскільки облікові дані з інформаційної системи органу доходів і зборів не є підставою для нарахування заборгованості.
Суд не погоджується з такими доводами з наступних підстав.
Згідно частини 12 статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
На час виникнення даних правовідносин був чинним наказ Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 "Про затвердження Інструкції про нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі, також - Інструкція № 449).
Дана Інструкція визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.
Згідно пункту 3 розділу 6 Інструкції №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;
платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Пунктом 4 розділу 6 Інструкції №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи)..
Статтею 7 Закону №2464-VI визначено, що базу нарахування єдиного внеску для зазначених платників, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
З приводу посилання позивача на те, що його звільнено від сплати єдиного внеску у мінімальному розмірі так, як будучи фізичною-особою підприємцем обрав спрощену систему оподаткування та не отримував дохід (не здійснював підприємницьку діяльність) суд зазначає наступне.
Закон №2464-VI визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Згідно статті 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;
Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» внесено зміни до Закону №2464-VI, зокрема щодо нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування фізичною особою-підприємцем, у тому числі фізичною особою-підприємцем які є платниками єдиного податку, та особами, які проводять незалежну професійну діяльність, які набули чинності з 01.01.2017. Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Зазначена норма не застосовується до осіб, які проводять незалежну професійну діяльність.
Відтак, починаючи з 01.07.2017, у разі якщо фізичні особи-підприємці, які застосовують загальну систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність, не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом №2464-VI. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Згідно зі змінами, внесеними Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.01.2018 у разі фізичні особі-підприємці, які застосовують загальну систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність, не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Мінімальний страховий внесок це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Статтею 3 Закону №2464-VI, зазначено, збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов`язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску; прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок щодо своєчасної сплати єдиного внеску, допустив виникнення боргу (недоїмки), про що, відповідачем сформовано та направлено оскаржувані вимоги позивачу.
Отже, відповідачем правомірно сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і збору, відповідно до Інструкції №449.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

відповідач - Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20,м. Івано-Франківськ,76018).

Суддя Шумей М.В.

Рішення складене в повному обсязі 04 листопада 2019 р.