Справа № 240/7525/19
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7525/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Н.М.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

15 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року (ухвалене у м. Житомирі 29 липня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області щодо неприйняття рішення по результатах розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.03.2019 про надання в оренду земельної ділянки площею 21.4605 га за кадастровим номером :02: НОМЕР_1 4103, що розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області;

- зобов`язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.03.2019 про надання в оренду земельної ділянки площею 21.4605 га за кадастровим номером :02: НОМЕР_1 4103, що розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, та прийняти по ній рішення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на копії рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року, яка надійшла на адресу позивача відсутній підпис судді, який приймав таке рішення, що є обов`язковою підставою для скасування вказаного судового рішення згідно п.5 ч.3 ст.317 КАС України.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2019, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області з клопотанням про надання в оренду земельної ділянки площею 21.4605 га за кадастровим номером :02:000:4103, що розташована за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області.

Вказана земельна ділянка за кадастровим номером :02:000:4103 площею 21.4605 га, розташована за межами населеного пункту с. Водотиї Брусилівського району Житомирської області, передана з державної в комунальну власність Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад" відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області від 22.12.2018 №65020/14-18/СГ "Про передачу земельної ділянки державної власності в комунальну власність" та акта приймання - передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, що є невід`ємним додатком до нього. Право комунальної власності на дану земельну ділянку не було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (відповідний пакет документів готується для подання на реєстрацію).

Листом Брусилівської селищної ради від 26.04.2019 №416 повідомлено позивача, що вказана земельна ділянка передана з державної власності у комунальну, однак право комунальної власності Брусилівської селищної ради на земельну ділянку на момент звернення позивача не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку із чим селищна рада не має правих підстав для винесення цієї заяви на розгляд сесії та прийняття відповідного рішення.

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що частиною алгоритму передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів у комунальну власність об`єднаних територіальних громад, визначеного ст. 117 Земельного кодексу України, є державна реєстрація права власності територіальної громади на таку земельну ділянку, яка здійснюється на підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у комунальну власність.

Право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:000:4103 не зареєстроване, отже така не є об`єктом цивільного права. До моменту державної реєстрації такого права у відповідача немає жодних правових підстав ухвалювати рішення про розпорядження відповідною земельною ділянкою, у тому числі і застосовувати процедуру, визначену ст.123 Земельного кодексу України.

Також суд першої інстанції зауважив, що застосування до спірних правовідносин протилежної логіки призвело б до висновку про наявність у відповідача повноважень виносити на розгляд сесії питання щодо будь-якої землі, у тому числі і тієї, яка не має жодного відношення до відповідача, а такий висновок за своєю природою є абсурдним.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів апеляційної скарги встановлено, що позивач фактично погодився із висновками суду першої інстанції по суті позовних вимог. Так, апеляційна скарга не містить жодних заперечень позивача щодо висновків суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної відмови відповідача.

В апеляційній скарзі позивач вказує виключно про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке полягає у відсутності підпису судді у вказаному судовому рішенні, що є обов`язковою підставою для скасування вказаного судового рішення згідно п.5 ч.3 ст.317 КАС України.

Тому, керуючись положеннями ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги позивача.

Згідно ч.7 ст.250 КАС України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Відповідно до ч.2 ст.243 КАС України рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

При прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення. Головуючий у судовому засіданні голосує останнім (ч.2 ст.34 КАС України).

Згідно п.5 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні.

Таким чином, судове рішення має містити підписи суддів, які його ухвалили, а не підписання судового рішення є обов`язковою підставою для скасування такого судового рішення.

Відповідно до ч.5 ст.251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Суд пояснює, що чинне законодавство України розрізняє поняття «судове рішення» та «копія судового рішення» і наділяє їх конкретним змістом. Під час видачі учасникам судового процесу копії судового рішення її оформлення здійснюється відповідно до вимог процесуального законодавства.

Так, згідно з абзацом 9 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006 року №740, копією судового рішення на паперовому носії є документ, виготовлений в апараті суду з використанням або без використання комп`ютерної техніки, інформація у якому викладена у формі текстових даних та зафіксована на папері.

Порядок засвідчення копій судових рішень передбачає Інструкція з діловодства в адміністративних судах України, затверджена наказом ДСА України від 17.12.2013 №174.

Так, згідно пунктів 6.6.18, 6.6.19 вказаної Інструкції, помічник судді або особа, яка його заміщує, здійснює оформлення копій судових рішень для надіслання сторонам у справі відповідно до вимог процесуального законодавства.

Копії ухвали повинні бути засвідчені написом "З оригіналом згідно" із зазначенням найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища. Підпис помічника судді або особи, яка його заміщує, яким засвідчується копія документа, скріплюється номерною печаткою, закріпленою за відповідним помічником судді таким чином, щоб відбиток печатки охоплював останні кілька літер найменування посади особи, яка підписала документ.

Колегія суддів звертає увагу позивача на те, що діючим законодавством не передбачено права чи обов`язку судді підписувати копію судового рішення для її відправки сторонам.

Судом встановлено, що в матеріалах даної справи наявний оригінал рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року підписаний суддею Н.М. Майстренко.

Копія рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року, яка направлена позивачу згідно ч.5 ст.251 КАС України, оформлена з дотриманням вказаних вимог Інструкції. Так, на останній сторінці вказаного судового рішення наявний відбиток штампу з написом "З оригіналом згідно", відбиток номерної печатки для копій, зазначення посади, ініціалів та прізвища помічника судді, який засвідчив копію.

Крім того, суд враховує, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року надіслане судом до Єдиного державного реєстру судових рішень 30.07.2019, оприлюднене - 31.07.2019. Наявність вказаного судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень свідчить про підписання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року електронним цифровим підписом судді, адже підписання рішення електронним цифровим підписом судді є обов`язковою вимогою відправки судового рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень згідно положень Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого рішенням Вищої Ради Правосуддя від 19.04.2018 №1200/0/15-18.

З урахуванням наведених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року підписане суддею, який його ухвалив, копія вказаного судового рішення належним чином оформлена та надіслана позивачу, що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.