Справа № 428/10943/19
Суддя: Кордюкова Ж. І.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/428/348/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Сєвєродонецьку Луганської області без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Жиділова Владислава Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Жиділова Владислава Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 04.09.2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що він 31.08.2019 року близько 11-00 год., керуючи автомобілем Honda CR-V, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив поворот ліворуч на перехресті вулиць Гоголя та Першотравнева, де односторонній рух, чим порушив вимоги знаку 5.7.1. «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом». Проте зазначені обставини не відповідають дійсності. Відповідач не показав йому відео правопорушення та не пред`явив свідків правопорушення. Він просив відповідача Жиділова В.О. відкласти розгляд справи та надати можливість дати пояснення, але той відмовився. Після того, відповідач склав відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №526918 від 04.09.2019 року за порушення ч.1 ст.122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Постанова серії НК №526918 від 04.09.2019 року підлягає скасуванню, оскільки відповідач не ознайомив його з матеріалами справи, доказами та не надав можливості скористатись правовою допомогою; повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції не містить його підпису; відповідач не надав жодних доказів його вини; постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис; відповідач не складав протокол про адміністративне правопорушення та не відбирав у нього жодних пояснень. Також відповідач не виконав вимог ст. 280 КУпАП.

Просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №526918 від 04.09.2019 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

30.09.2019 року судом постановлено ухвалу про призначення справи до розгляду без виклику сторін.

Відповідач інспектор взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Жиділов В.О. надав суду відеозапис з місця події.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 8.4.(ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

04.09.2019 року відповідачем в м. Лисичанську по вул. Штейгерській, буд. 8, було розглянуто справу та винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №526918 у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП,

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, керуючи автомобілем Honda CR-V, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.7.1. «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом», а саме виїхав в протилежну сторону, чим порушив п.8.4.(ґ) Правил дорожнього руху України.

Відповідач на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення надав суду відеозапис, який був досліджений судом.

З наданого відеозапису вбачається, що після того, як відповідачем було виявлено порушення позивачем Правил дорожнього руху, він проїхав за автомобілем позивача у житловий квартал, представився та пояснив причину зупинки - порушення вимог дорожнього знаку 5.7.1. Позивач ОСОБА_1 пояснює, що він винен, проте через те, що тут проживає, то весь час так їздить. 31.08.2019 року відповідач інспектор взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Жиділов В.О. розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , роз`яснив права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, порядок оскарження постанови. ОСОБА_1 заявляє клопотання про необхідність отримання правової допомоги і відкладення розгляду справи. Відповідач приймає рішення про відкладення розгляду справи і пояснює, що розгляд справи відбудеться в Управлінні патрульної поліції в Луганській області в м. Лисичанську 04.09.2019 року о 18 год. Після цього відповідач виписав повідомлення ОСОБА_1 з`явитись для розгляду справи на 04.09.2019 року, проте ОСОБА_1 категорично відмовляється отримати зазначене повідомлення. Також на відео зафіксовано, що 04.09.2019 року позивач не з`явився на розгляд справи, яка розглядається у відсутність позивача.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, була розглянута в Управлінні патрульної поліції Луганської області без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі - Інструкція).

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Пунктом 4 Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста і восьма статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, відповідач інспектор взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Жиділов В.О. під час винесення оскаржуваної постанови діяв у відповідності до вимог ст.ст. 222, 258 КУпАП та Інструкції.

Винесення поліцейським постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП без складання протоколу про адміністративне правопорушення не суперечить вимогам діючого законодавства.

Зазначене повністю спростовує доводи позивача ОСОБА_1 , викладені в позові, щодо необхідності складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580), поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону №580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, наданий відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст.75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приймає до уваги відеозапис вчиненого позивачем адміністративного правопорушення і процедури розгляду справи, та вважає його належним та допустимим з огляду на вимоги КАС України.

Дані відеозапису повністю спростовують доводи позивача ОСОБА_1 щодо того, що відповідач не ознайомив його з матеріалами справи та з доказами, не надав можливості скористатись правовою допомогою.

Дані відеозапису підтверджують протилежне, а саме те, що за клопотанням позивача, який висловив бажання скористатись допомогою адвоката, розгляд справи було відкладено на 04.09.2019 року. При цьому зафіксовано, що ОСОБА_1 оголошується дата, час і місце, де відбуватиметься розгляд справи стосовно нього, проте він категорично відмовляється отримати письмове повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції, що в свою чергу пояснює, чому повідомлення не містить його підпису.

Оскільки ОСОБА_1 не з`явився на розгляд справи 04.09.2019 року, то відповідач не мав можливості ознайомити його з матеріалами справи, в тому числі і відеозаписом.

За таких обставин суд вважає, доводи позивача, якими він обґрунтовував необхідність скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, неспроможними.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд приходить до висновку, що під час розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 відповідачем був встановлений факт вчинення адміністративного правопорушення, встановлено, що це правопорушення скоїв позивач і він підлягає адміністративній відповідальності, з урахуванням встановлених обставин справи винесено постанову, якою накладено штраф в розмірі 255 грн. у відповідності до ч.1 ст.122 КУпАП. При цьому суд враховує, що позивач ОСОБА_1 визнав свою провину у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення, що зафіксовано на відеозаписі.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем доведено дотримання ним вимог КУпАП під час накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що відповідач правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо доводів позивача щодо того, що оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, суд відзначає наступне.

У статті 283 КУпАП встановлено вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення. Так, зокрема, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити також відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №526918 від 04.09.2019 року вбачається, що у п. 8 зазначено, що до цієї постанови додається відео з відеореєстратора ВВ00131.

Зазначене спростовує доводи позивача і в цій частині.

Враховуючи обставини, встановлені під час розгляду справи, у сукупності з наданими доказами, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , що має наслідком відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 139 КАС України з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 14, 72-77, 139, 229, 241- 247, 250, 255, 286, 293, 295, 297, Перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в Першому апеляційному адміністративному суді через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: інспектор взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Жиділов Владислав Олегович, місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, б. 8.

Суддя Ж. І. Кордюкова