Справа № 540/2056/19
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2056/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, за участю третьої особи - Верхньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - відповідач), за участю третьої особи - Верхньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 25.07.2019 року за № 2411-СГ "Про відмову у виділенні земельної ділянки";

- зов`язати відповідача виділити ОСОБА_1 із земель резервного фонду державної власності на території Верхньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області в натурі (на місцевості) земельну ділянку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого Пестрецовим В.В. приватним нотаріусом Нижньосірогозького районного нотаріального округу Херсонської області зареєстрованого у реєстрі за № 889 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 1/2 частку земельної частки (паю) розміром 9,7 умовних кадастрових гектарів, розташованих на території Верхньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області для сільськогосподарського використання.

Ухвалою від 04.10.2019 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, учасникам наданий строк для подання заяв по суті справи, судове засідання призначене на 31.10.2019 року об 11:00 год.

Позовна заява обґрунтована тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом позивач є власником 1/2 земельної ділянки (паю) розміром 9,7 умовних кадастрових гектарів КСП "Шлях до комунізму". З метою виділення земельної ділянки в натурі неодноразово зверталася до Верхньоторгаївської сільської ради з відповідною заявою та отримала відповідь Управління про те, що всі земельні частки (паї) передані у власність громадян згідно сертифікатів і не розподілених та не витребуваних земельних часток (паїв) немає. Зазначене стало підставою для звернення позивача до відповідача із заявою про виділення земельної ділянки із земель резервного фонду державної власності, на що отримала відмову у формі листа від 21.11.2018 року № 8267/0-3092/0/95-18. Позивач оскаржила дану відмову та рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року у справі № 540/630/19 позовні вимоги задоволені повністю. Визнана протиправною відмова та зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Херсонській області розглянути заяву від 19.10.2018 року про виділення земельної ділянки із земель резервного фонду державної власності на території Верхньоторгаївської сільської ради та прийняти за наслідками розгляду вмотивоване рішення. 12.06.2019 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою щодо повторного розгляду заяви з урахуванням висновків, викладених у рішенні від 29.05.2019 року. Втім, 25.07.2019 року відповідач виніс наказ № 2411-СГ, яким відмовив у виділенні земельної ділянки в натурі у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує статус заявника як громадянина, який має право на виділення земельної ділянки в натурі із земель резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради, передбачене абз. 5 ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Позивач вважає вказану відмову протиправною, так як має право на земельну частку (пай) на підставі положень абз. 2, 3 ст. 1 вказаного Закону. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

29.10.2019 року відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, з наступних підстав. ГУ Держгеокадастру у Херсонській області не є органом, уповноваженим здійснювати виділення земельних часток (паїв) із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, оскільки відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" ці повноваження здійснюють сільські, селищна, міські ради. Вказаним Законом передбачено, що із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради, здійснюється виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам України, евакуйованим із зони відчуження, відселеним із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадянам України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонерам з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Позивач не надав документа, який підтверджує його статус як громадянина, який має право на виділення із земель резервного фонду, у зв`язку з чим прийнято наказ від 25.07.2019 року № 2411-СГ "Про відмову у виділенні земельної ділянки". Відповідач зауважує, що суд не вправі зобов`язувати Управління виділити позивачу земельну ділянку у розмірі земельної частики (паю) із земель резервного фонду, оскільки надання земельних ділянок належить до виключних повноважень ГУ Держгеокадастру у Херсонській області. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

30.10.2019 року від третьої особи - Верхньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області надійшли пояснення, в яких сільська рада не заперечує проти позоу, пояснивши, що ОСОБА_2 довгий час добросовісно працював на території сільської ради, своєю працею зробив не малий внесок у життя та розвиток села та отримав своє законне право на земельну частку (пай), про що свідчить пред`явлений спадкоємницею сертифікат на право на земельну частку (пай) від 09.07.1996 року. У 1998 році ОСОБА_2 помер, так і не отримавши Державного акту на право власності на земельну частку (пай), тому на сьогодні таке прав належить позивачці, як спадкоємиці.

31.10.2019 року представник відповідача заявив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Частиною 3 статті 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, позивач та третя особа, не забезпечили явку своїх представників у судове засідання, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п.1 ч.3 ст.205 КАС України).

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд розглядає адміністративну справу у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позивача, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

Згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого Нижньосірогозькою районною державною адміністрацією 09.07.1996 року, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належало право на земельну частку (пай) розміром 9,7 умовних кадастрових гектарів.

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцями за законом є його донька ОСОБА_1 та син - ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2017 року № 889, посвідченого державним нотаріусом Нижньосірогозького районного нотаріального округу Херсонської області Пестрецовим В.В., ОСОБА_1. є власником 1/2 земельної частки (паю) розміром 9,7 умовних кадастрових гектарів колективного сільськогосподарського підприємства "Шлях до комунізму", що розташоване в с. Верхні Торгаї Нижньосірогозького району Херсонської області.

19.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру в Херсонській області із заявою про виділення в натурі (на місцевості) із земель резервного фонду державної власності на території Верхньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області земельної ділянки розміром 9,7 умовних кадастрових гектарів для сільськогосподарського використання, що належить останній відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2017 року №889.

Листом від 21.11.2018 року № 8267/0-3092/0/95-18 ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повідомило ОСОБА_1 про неможливість задоволення вищевказаного клопотання, у зв`язку із тим, що ст. 121 ЗК України не передбачено безоплатну передачу громадянам земельної ділянки із земель державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також у зв`язку з тим, що на території Верхньоторгаївської сільської ради відсутні землі колективної власності, не витребувані паї, які можна передати у власність громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ОСОБА_1 оскаржила відмову від 21.11.2018 року до Херсонського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 29.05.2019 року у справі № 540/630/19 позов задоволений в повному обсязі. Визнано протиправним та скасоване рішення ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 21.11.2018 року № 8267/0-3092/0/95-18 про відмову в задоволенні заяви, поданої 19.10.2018 року ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про виділення із земель резервного фонду державної власності на території Верхньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області в натурі (на місцевості) земельної ділянки в розмірі 9,7 умовних кадастрових гектарів для сільськогосподарського використання. Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Херсонській області розглянути заяву, подану 19.10.2018 року ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про виділення із земель резервного фонду державної власності на території Верхньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області в натурі (на місцевості) земельної ділянки в розмірі 9,7 умовних кадастрових гектарів для сільськогосподарського використання та прийняти за наслідками розгляду вмотивоване рішення у формі наказу.

12.06.2019 року позивач звернулася до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявою, в якій просила видати наказ про виділення ОСОБА_1 із земель резервного фонду державної власності на території Верхньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області в натурі (на місцевості) земельну ділянку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Нижньосірогозького районного нотаріального округу Херсонської області Пестрецовим В.В., зареєстрованого у реєстрі за № 889 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в розмірі 1/2 частини від 9,7 умовних кадастрових гектарів, розташованих на території Верхньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області для сільськогосподарського використання з урахуванням обставин, викладених у рішенні Херсонського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року.

25.07.2019 року відповідач прийняв наказ № 2411-СГ, яким відмовив ОСОБА_1 у виділенні із земель резервного фонду державної власності на території Верхньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області в натурі (на місцевості) земельної ділянки в розмірі 9,7 умовних кадастрових гектарів для сільськогосподарського використання у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують статус заявника як громадянина, який має право на виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради, передбачене абзацом 5 статті 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)".

Вважаючи наказ від 25.07.2019 року № 2411-СГ незаконним, позивач звернулася до суд за захистом порушеного права.

Надаючи оцінку законності відмови відповідача у виділенні ОСОБА_1 земельної ділянки, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктом 8 Перехідних положень Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій.

За змістом ч. 5 ст. 25 ЗК України особи, зазначені у частині 1 цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Із аналізу наведених вище правових норм слідує, що однією з підстав набуття громадянами права власності на земельну ділянку є виділення в натурі (на місцевості) належної земельної частки (паю). Дане право гарантоване Конституцією та законами України. Право на отримання земельної частки (паю) мають працівники та пенсіонери державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, інших установ та організацій.

Частинами 10, 11 статті 25 ЗК України визначено, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

За приписами ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, зазначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Отже, земельним законодавством передбачено право громадянина на одержання своєї земельної частки (паю), виділеного в натурі (на місцевості).

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками врегульовано Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року № 899-ІV (далі - Закон № 899-ІV).

Зазначений закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земельних часток (паїв) за відповідними сертифікатами на землю, що належала на праві колективної власності колективними сільськогосподарським підприємствам тощо.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 899-ІV підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону № 899-ІV розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Пленум Верховного Суду України у постанові від 16.04.204 р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" зазначив, що член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельний пай. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Таким чином, у разі відсутності вільних земель сільськогосподарського призначення колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, право на пай в колективній власності якого має громадянин, останній має право на отримання земельної ділянки за рахунок земель резерву (запасу).

На етапі, коли землі колективної форми власності колишнього КСП ще не розподілені в повному обсязі, у разі якщо такі землі знаходяться за межами населеного пункту, то питання виділення особі належної їй земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) проводиться відповідною районною державною адміністрацією. Лише у випадку відсутності необхідної землі колективної власності така земля виділяється із земель державної або комунальної власності органами, визначеними ст. 122 ЗК України.

Такий правовий висновок сформовано у постановах Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі № 810/1096/18, від 16.05.2019 року у справі № 814/690/18, від 05.02.2019 року у справі № 804/2320/16.

Частиною 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року у справі № 540/630/19, яке набрало законної сили 02.07.2019 року, встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 14.12.2017 року №889 набула беззаперечне право на 1/2 частину земельної частки (пай) розміром 9,7 умовних кадастрових гектарів КСП "Шлях до комунізму", що розташоване в с. Верхні Торгаї Нижньосірогозького району Херсонської області. Проте, позивач не змогла отримати земельну ділянку через відсутність вільних земель сільськогосподарського призначення колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, право на пай в колективній власності якого має позивач, а тому остання має право на отримання земельної ділянки за рахунок земель резерву (запасу). Посилаючись норми ЗК України, суд встановив наявність у ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повноважень щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. 5 ст. 78 КАС України).

Суд відмічає, що ГУ Держгеокадастру у Херсонській області у справі № 540/630/19 було відповідачем, рішення суду не оскаржувало, а тому, в силу ч. 4 ст. 78 КАС України, вищенаведені обставини не підлягають доказуванню у цій справі.

У поданій відповідачу заяві від 12.06.2019 року ОСОБА_1 просила видати наказ про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки із земель резервного фонду державної власності з урахуванням обставин, викладених у рішенні Херсонського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року у справі № 540/630/19.

Наказ від 25.07.2019 року № 2411-СГ про відмову ОСОБА_1 у виділенні в натурі земельної ділянки із земель резервного фонду мотивований відсутністю документів, які підтверджують статус позивача як громадянина, який має право на виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради, передбачене абзацом 5 статті 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Зі змісту наказу від 25.07.2019 року № 2411-СГ слідує, що його прийнято не на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 року у справі № 540/630/19, а за результатами розгляду заяви позивача від 12.06.2019 року.

Суд вважає даний наказ протиправним, оскільки абз. 5 ч. 1 Закону № 899-ІV регулює питання, пов`язані з виділенням земельних ділянок в натурі (на місцевості) із земель запасу чи резервного фонду громадянам України, евакуйованим із зони відчуження, відселених із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадянам України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонерам з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Позивач не відноситься до даної категорії громадян. ОСОБА_1 подавала відповідачу заяву на виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) із земель резервного фонду, як спадкоємиця права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Дана категорія громадян визначена абз. 3 ст. 1 Закону № 899-IV.

Отже, викладена у наказі від 25.07.2019 року № 2411-СГ підстава для відмови ОСОБА_1 у виділенні земельної частки (паю) жодним чином не пов`язана із правом позивача на отримання земельної частки із земель резервного фонду.

Суд не бере до уваги наведені у відзиві посилання відповідача щодо правомірності оскаржуваного наказу з підстав відсутності у ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повноважень на виділення земельної ділянки позивачу, оскільки, по-перше, наявність повноважень у відповідача на виділенні позивачу земельної ділянки вже встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, і в силу ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню в даній справі; по-друге, ці обставини не були підставою для відмови ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки, а відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Беручи до уваги вище викладене, суд дійшов висновку про протиправність наказу від 25.07.2019 року № 2411-СГ "Про відмову у виділенні земельної ділянки", а тому скасовує даний наказ.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як зазначено вище, відмова відповідача у виділенні позивачу земельної ділянки ґрунтується на підставах, з яких ОСОБА_1 не зверталася до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області. Фактичні обставини, які викладені позивачем у заяві від 12.06.2019 року, у тому числі належність та повнота наданих заявником документів, проаналізовані та оцінені відповідачем не були.

За таких обставин суд вважає, що для належного захисту порушеного права позивача належить зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.06.2019 року про виділення із земель резервного фонду державної власності на території Верхньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області в натурі (на місцевості) 1/2 частки земельної ділянки у розмірі 9,7 умовних кадастрових гектарів з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належними та достовірними доказами не довів правомірності оскаржуваного наказу. Натомість, вимоги позивача до відповідача частково ґрунтуються на матеріальному законі та відповідають встановленим судом обставинам справи, які підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а) від 25.07.2019 року № 2411-СГ "Про відмову у виділенні земельної ділянки".

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) від 12.06.2019 року про виділення із земель резервного фонду державної власності на території Верхньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області в натурі (на місцевості) 1/2 частки від земельної ділянки в розмірі 9,7 умовних кадастрових гектарів з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 109020100