Справа № 640/14936/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення про позбавлення батьківський прав та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (комісії з питань захисту прав дитини), в якому просив суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації від 19 червня 2019 року про позбавлення позивача батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2) зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію розглянути питання про встановлення порядку спілкування з донькою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року у відкритті провадження в даній адміністративній справі - відмовлено у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не належно дослідив обставини справи та дійшов помилкового висновку, відносно того, що спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами ЦПК України. Також, суд першої інстанції порушив право позивача на оскарження дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що з 28 серпня 2010 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 .

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась спільна дитина - ОСОБА_2 .

Однак 01 лютого 2013 року на підставі рішення суду по справі № 382/114/13-ц відбулось розірвання шлюбу.

19 червня 2019 року комісією з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації прийнято рішення про позбавлення позивача батьківських прав малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись інтересами дитини, відповідно до статей 164, 165, 171 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації прийняв за доцільне позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно його доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За твердженням позивача спірне рішення прийнято на підставі того, що зі слів матері батько припинив спільне проживання з родиною у грудні 2012 року, не проявляв ініціативи щодо виховання дитини, не допомагав та не приймав участь у житті доньки. Після розлучення Яготинським районним судом Київської області ухвалено рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, проте відповідно до ч. 1 ст.185 Сімейного кодексу той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

20 травня 2019 року він звернувся з заявою до відповідача, в якій пропонував встановити порядок спілкування з донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, при розгляді питання про позбавлення батьківських прав відповідачем не розглянуто його заяву про встановлення порядку спілкування з донькою, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено тим, що комісією з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації при розгляді справи про позбавлення позивача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановила порядок спілкування позивача з малолітньою ОСОБА_2 , що свідчить про те, що даний спір виник внаслідок порушення особистого немайнового права позивача у сфері сімейних прав позивача, тобто цивільного права.

Колегія суддів повністю погоджується з даним висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пункти 1,2 ч.1 статті 4 КАС України адміністративною справою визначав переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна зі сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (…)

За правилами п.1 ч.1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 статті 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів на час розгляду справи відносяться спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю, зокрема, немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

У справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов`язані із сімейними відносинами позивача щодо порядку спілкування з його донькою в умовах позбавлення батьківських прав, який оскаржуваним рішенням відповідача не було встановлено. При цьому, відповідач при прийнятті даного рішення не вчиняв жодних публічно-правових дій. Дії щодо прийняття рішення, як і саме оскаржуване рішення, випливають виключно із цивільно-правових відносин та не мають жодних ознак публічно-правових відносин.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за правилами ЦПК України.

Згідно ч. 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно п.1 ч.1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються, оскільки є помилковими.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Згідно ч. 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку