Справа № 460/837/19
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/6674/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Шавеля Р.М., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Юник А.А.

за участі позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області та ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом у складі головуючого судді Щербакова В.В., повний текст рішення складено 16.05.2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення 57 відповідача про перерахунок пенсії позивача за вислугою років у розмірі 81%, зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача за вислугою років згідно з ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 з 17.09.2018, виходячи з розміру пенсії 90 відсотків від суми щомісячного заробітку, стягнути з відповідача на користь позивача 20000 грн. моральної шкоди.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що по досягненню 55 річного віку, з 23.01.2010 йому призначено пенсію за вислугою років згідно з положеннями статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991, в редакції чинній на день звернення за призначенням пенсії. У вересні 2018 року позивач звернувся до відповідача щодо перерахунку пенсії за вислугу років згідно зі статтею 50-1 3акону України №1789-ХП, виходячи з того, що при призначенні пенсії не враховані всі періоди роботи. До заяви додав всі необхідні документи, які стосувалися заяви. Натомість отримав відповідь, що для перерахунку пенсії необхідно повторно звернутися з документами. Сподіваючись, що йому перерахують пенсію, відповідно до законодавства, яке було чинне на момент її призначення, повторно звернувся до відповідача з належним пакетом документів. Не отримавши відповіді, 19.02.2019 звернувся в-третє щодо результатів розгляду попередніх звернень. На вказане звернення отримав відповідь від 05.03.2019 №94/10, до якої додано копію рішення 57 про перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу з 01.01.2018 на підставі заяви від 17.10.2018 та додатково поданих документів (копія відповіді та додані до неї документи додаються). Однак, на час звернення за призначенням пенсії, частиною четвертою статті 50-1 Закону №1789-ХІІ було встановлено, що працівникам, які не мають вислуги 20 років, якщо стаж служби в органах прокуратури становить не менше 10 років, після досягнення чоловіками 55 років при страховому стажі 25 років пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах з розрахунку 80 відсотків місячного заробітку за 20 років вислуги. За кожний рік страхового стажу понад 25 років для чоловіків пенсія збільшується на один відсоток місячного заробітку, з якого вона обчислюється. Таким чином, пенсія повинна бути перерахована, виходячи із такого розрахунку: 80х19:20+14 (роки страхового стажу понад 25 років для чоловіків) = 90%, а не 81. Так, як з оскаржуваного рішення вбачається, що мій страховий стаж (повний) на даний час складає 39 років 2 місяці 3 дні. Раніше він складав 34 роки 2 місяці 26 днів, тому відсоток становив - 81. Просив позов задоволити.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення №57 Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2018 виходячи з розрахунку 81% заробітної плати. Зобов`язано Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, починаючи з 01.11.2018 і в подальшому, виходячи з розрахунку 86% заробітної плати за документами пенсійної справи. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржили Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області та ОСОБА_1 . Вважають, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційних скаргах.

Апелянт Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити.

Апелянт ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову якою адміністративний позов задоволити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області слід задоволити, а у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що 23.01.2010 отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України Про прокуратуру від 5 листопада 1991 року №1789-XII. Загальний страховий стаж позивача 3 01.11.2018 становить 39 років 2 місяці 3 дні, стаж роботи на прокурорських посадах - 18 років (прокурорсько-слідчого стажу 16 повних років + 2 роки проходження військової служби).

На виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2018 у справі №569/16848/16-а розмір пенсії ОСОБА_1 за вислугою років з 01.07.2016 було визначено, виходячи з 81% від заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Рівненської області від 31.08.2012 №18-353.

Позивач 17.10.2018 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії та включення додаткового стажу, а саме 1970-1974, 1976-1977 та 1992 роки.

Позивач просив зарахувати до його стажу період навчання у Шахтарському медичному училищі, період роботи на посаді мед/брата в МСЧ Кантарне, період роботи у Млинівській районній санепідемстанції, період роботи у Млинівському районному міжколгоспному об`єднанні по будівництву, період роботи в Шахтоуправлінні ім.17 Партз`їзду та період роботи на Балтійському хлібозаводі.

Так, відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача та зараховано до загального страхового стажу вказані періоди роботи та навчання. Перерахунок проведено у розмірі 81% від заробітної плати.

Проте, відповідач вважає, що вищезазначені періоди роботи та навчання не відносяться до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та збільшення розміру до 90 % від заробітної плати.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15.07.2015 р. визначалися Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ. Зокрема, ст. 50-1 цього Закону, за якою позивачу призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (ч. 13 цієї статті).

Частиною 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ у редакції, чинній до 15.07.2015р., передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачена йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

01.01.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28. 12. 2014 року № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Тобто, повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року законодавець делегував Кабінету Міністрів України.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

15.07.2015 р. набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10. 2014 р. № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), відповідно до пп. 1 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон 1789-ХІІ (крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів).

Згідно ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

В п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (набрав чинності з 01.04.2015 р.) передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України"», «Про судову експертизу"», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказані положення Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII є такими, що у встановленому законом порядку неконституційними не визнавались.

За відсутності урядової постанови щодо умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це спершу було передбачено ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а згодом - ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII) в пенсійного органу немає правового механізму для проведення зазначеного перерахунку.

Такої правової позиції також дотримується Верховний Суд в постановах Верховного Суду від 22.03.2018 по справі № 752/17977/16-а (провадження № К/9901/17911/18), від 16.03.2018 по справі № 703/3301/16-а (провадження № К/9901/17633/18), від 16.03.2018 по справі № 147/550/16-а (провадження № К/9901/19121), від 15.03.2018 по справі № 372/2316/17 ( провадження № К/9901/2953/17), від 15.03.2018 по справі № 738/1369/16-а (провадження № К/9901/16461/18) від 14.03.2018 по справі № 334/3452/16-а (2-а/334/190/16 (провадження № К/9901/34810/18), від 14.03.2018 по справі № 132/2729/17 (провадження № К/9901/2346/18), від 14.03.2018 по справі № 569/4659/16-а (провадження № К/9901/32053), від 14.03.2018 по справі № 212/7572/16-а (провадження № К/9901/18625/18), від 14.03.2018 по справі № 713/793/16-а (провадження № К/9901/12389/18), від 07.03.2018 по справі № 757/17726/16-а (провадження № К/9901/30728/18).

Колегія суддів звертає увагу що наведені зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

Тобто, особи, яким пенсія призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, з набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII не втратили право на перерахунок раніше призначених пенсій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що право на отримання пенсії за вислугу років позивачем було реалізовано та він отримує її у розмірі, встановленому ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній на час призначення. Право ж на перерахунок пенсії може бути реалізовано ним на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на теперішній час питання перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій на законодавчому рівні не врегульовано. Тому, пенсійний орган приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи позивача про те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися є безпідставними і висновки колегії суддів не спростовують, оскільки відсутність правового врегулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

Крім цього, у спірний період положення Закону України «Про прокуратуру» щодо обмеження пенсій максимальним розміром діяли, неконституційними не визнавались, а тому підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

У справі «Суханов та Ільченко проти України» (рішення від 26.06.2014, п.35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання» якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже скасовано норми законодавства щодо перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, а також немає усталеної практики національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, у позивача немає «законних сподівань» на збільшення пенсії, які могли б підпадати під дію ст. 1 Першого протоколу.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи наведене, з 1 грудня 2015 року - початку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа № 711/6019/16-а) та від 02 березня 2018 року (справи № 264/1617/17, № 761/21804/17), від 14 березня 2018 року у справі № 713/793/16 (К/9901/12389/18), від 15 березня 2018 року у справі № 372/2316/17 (К/9901/2953/17) та від 11 квітня 2018 року у справі № 766/13021/16-а (К/9901/22165/18) від 15 травня 2019 року справа №766/7099/17.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв рішення, врахувавши лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задоволити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 року у справі №460/837/19 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді Р. М. Шавель
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 13.11.2019р.