Справа № 520/10627/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

14 листопада 2019 р. справа №520/10627/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку спрощеного провадження згідно ст.263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області в особі Індустріального відділу обслуговування громадян (сервісного центру) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом заявник, позивач), в порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання дій відповідача виражених у відмові виконувати рішення суду, та здійснити перерахунок та виплату недотриманих сум пенсії; 2) зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача за період з 01.11.2011р. по 01.05.2019р. та надати інформацію про дораховані суми помісячно; 3) зобов`язання провести виплату донарахованих коштів.

Аргументуючи ці вимоги, зазначив, що рішення Фрунзенського районного суду від 07.09.2010 року по справі №2-4563/10 протиправно не виконувалось органами системи ПФУ. Стверджував, що за період 01.11.2011р.-01.05.2019р. сума пенсії обраховувалась неправильно.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом управління), з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що рішення Фрунзенського районного суду від 07.09.2010 року по справі №2-4569/10 своєчасно та у повному обсязі виконано районним УПФУ. З 01.11.2011р. при розрахунку розміру пенсії райУПФУ правомірно використовувались положення Закону України «Про Державний бюджет на 2011», постанови Кабінету Міністрів України № 745 від 06.07.2011 року «Про встановлення деяких розмірів виплат, фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», Закону України «Про Державний бюджет на 2012 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву позову, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посвідченням серії НОМЕР_1 від 03.06.2019р. підтвержений факт належності заявника до осіб з інвалідністю унаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (1-ша категорія осіб).

Ці ж обставини підтверджені і рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.09.2010 року по справі №2-4563/10, яким було вирішено спір з приводу пенсійного забезпечення заявника, що існував станом на 07.09.2010р.

При цьому, оскільки у тексті згаданого рішення суду прямо указано, що даний судовий акт не стосується майбутніх правовідносин, то підстав для поширення цього рішення на відносини з приводу пенсійеного забезпечення, котрі склались після 07.09.2010р. окружний адміністративний суд не знаходить.

Заявник одержує пенсію у порядку ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.09.2010 року по справі №2-4563/10, розпорядженням начальника управління було проведено перерахунок пенсії по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з встановленої законом мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 12,01.2005 року за виключенням періоду часу з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року.

Пенсія в розмірі 4.966,40 грн. за вказаним рішенням суду виплачувалась заявнику по 31.10.2011р.

З документів наданих відповідачем вбачається, що у подальшому розмір пенсії заявника після перерахунку складав: станом на 01.11.2011 року - 1.489,60грн., станом на 01.01.2012р. - 2.450,02грн., станом на 01.01.2013р. - 2.493,22грн., станом на 02.10.2014р. - 4.122,79грн.

Згідно з розрахунком пенсії від 07.03.2019 року станом на 01.10.2017р. - 4.323,99грн., станом на 01.12.2018р. - 4.323,99грн.

З метою реалізації наміру на призначення пенсії у порядку ч.3 ст.59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» заявник подав відповідне звернення до Індустріального ОУПФУ м. Харкова, за яким райУПФУ.

Рішенням райУПФУ №153 від 19.04.2018 року заявнику було відмовлено у призначенні пенсії.

Дане рішення було оскаржено заявником у межах справи №820/3297/18.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2018р. по справі №820/3297/18 позов заявника було відхилено.

10.05.2019р. заявник знов звернувся до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у Рішенні від 25.04.2019 № 1-р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19).

Рішенням Індустріального ОУПФУ м. Харкова №219 від 17.05.2019р. у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 було відмовлено.

Дане рішення було оскаржено заявником у межах справи №520/6376/19.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019р. було скасовано рішення Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №219 від 17.05.2019р. та зобов`язано Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова перерахувати пенсію ОСОБА_1 відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 25.04.2019р.

Отже, з 25.04.2019р. заявник повинен одержувати пенсію у порядку ч.3 ст.59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не у порядку ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з розрахунком пенсії від 22.07.2019р. - розмір пенсії з 01.07.2019р. склав - 10.467,37грн.

Останній розрахунок пенсії заявника відбувся 17.10.2019р. і розмір пенсії станом на 25.04.2019р. склав - 10.440,57грн., станом на 03.07.2019р. - 10.467,37грн., а станом на 01.12.2019р. -10.496,97грн.

Зверненням довільної форми від 18.07.2019р. заявник звертався до Управління з приводу розміру пенсії.

Згадане звернення було розглянуто Управлінням у порядку Закону України "Про звернення громадян".

Відповідь на це звернення надана листом Управління від 14.08.2019р. №2224/0211-20, де указано про правильністю обчислення розміру пенсії.

Зверненням довільної форми від 13.09.2019р. заявник звертався до Управління з приводу розміру пенсії.

Згадане звернення було розглянуто Управлінням у порядку Закону України "Про звернення громадян".

Відповідь на це звернення надана листом Управління від 12.10.2019р. №4869/021120, де указано про правильністю обчислення розміру пенсії.

Зверненням довільної форми від 23.10.2019р. заявник повторно звертався до Управління з питання розміру пенсії.

Враховуючи, що позов подано до суду 10.10.2019р., то обставини розгляду та результатів вирішення звернення заявника від 23.10.2019р. не входять до предмету доказування по справі, а тому судом не оцінюються та не досліджуються.

Не погодившись із відповідями Управління на звернення довільної форми від 18.07.2019р. та від 13.09.2019р., заявник ініціював даний спір.

Відповідно до правового висновку постанови Верховного Суду від 11.06.2019р. по справі 206/7230/16-а(2-а/206/174/16 у спорах про призначення пенсії має застосовуватись 6-місячний строк звернення до суду.

Водночас із цим, згідно з правовим висновком постанови Верховного Суду від 24.04.2018р. по справі №646/6250/17 у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Також згідно з правовим висновком постанови Верховного Суду від 05.04.2019р. по справі №809/248/18 (адміністративне провадження №К/9901/53585/18) 1) інститут строку звернення до суду не може слугувати меті відмові у захисті порушеного права та меті легалізації триваючого порушення з боку Держави, 2) у разі порушення органом публічної адміністрації пенсійного законодавства вимоги про виплату пенсії за минулий час, у тому числі і за рахунок непризначених чи неврахованих складових, можуть бути заявлені без обмеження будь-яким строком.

Відтак, розвязуючи даний спір, суд з огляду на ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06), рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) вважає, що пенсійні виплати (відносно етапів призначення, нарахування та виплати яких національний закон України не містить чітких критеріїв розмежування), не одержані у власність приватної особи з вини адміністративного владного органу, підлягають виплаті за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Тому вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Таким законом з 01.01.2004р. є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До відносин за участю заявника підлягають застосуванню також норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які унормовуюють виключно підстави призначення пенсії певним категоріям громадян, але при цьому не визначають самої процедури призначення пенсії.

Отже, у цій частині слід керуватись саме нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ч.1 ст.44 якого визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" додатково регламентована нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі за текстом - Порядок №22-1).

Відповідно до п.4.3 розділу IV Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, відсутність заяви громадянина належної форми за загальним правилом призводить до відсутності підстав як для прийняття адміністративним органом рішення з приводу призначення пенсії вперше, так і до відсутності підстав для прийняття адміністративним органом рішення з приводу перерахунку розміру раніше призначеної пенсії.

У силу ч.4 ст.242 КАС України суд зважає на правовий висновком постанови Верховного Суду від 11.06.2019р. по справі №206/7230/16-а (адміністративне провадження №К/9901/22352/18, К/99901/22351/18), де указано, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Матеріали справи не містять доказів звернення заявника до адміністративного органу із заявою належної форми відповідно до Порядку №22-1 з приводу перерахунку пенсії за ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відтак, підстав для задоволення позову у цій частині суд не вбачає.

Посилання заявника на рішення Фрунзенського районного суду від 07.09.2010 року по справі №2-4569/10 слід визнати помилковим, оскільки у самому рішенні указано про відсутність підстав для застосування цього рішення суду до майбутніх правовідносин.

Однак, продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що до первісної редакції ст.ст.50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Законом України від 28.12.2007 року №107-VI були внесені зміни, котрі передбачали інший алгоритм обчислення розміру пенсій (і, як наслідок, інший розмір пенсій).

Ці зміни утратили чинність на підставі рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. по справі №10-рп/2008.

У подальшому Законом України від 14.06.2011 року №3491-VI повноваження з приводу визначення розміру пенсій у порядку ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були делеговані Кабінету Міністрів України.

На розвиток цієї норми КМУ була видана постанова від 06.07.2011 р. №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» та постанова від 23.11.2011 р. №1210, якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі за текстом - Порядок №1210).

У силу приписів Закону України від 22.12.2011 р. №4282-VI та Закону України від 06.12.2012 р. №5515-VI у 2012 та 2013 роках норми і положення ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягали застосуванню у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Між тим, аналогічних положень (з приводу зміни дії ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») приписи Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 01.01.2014 р. та до 03.08.2014 р. (як події набуття чинності нормами Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 р. №1622-VII) не містили.

З 01.01.2015 р. відповідно до Закону України від 28.12.2014р. №79-VIII та п.26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України норми і положення, зокрема, ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання вимог ч.5 ст.242 КАС України окружним адміністративним судом виявлено, що правові висновки Верховного Суду з приводу застосування ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у період 01.01.2014р. - 02.08.2014р. містяться у постанові від 21.02.2018р. по справі №619/2262/17 (адміністративне провадження №К/9901/1564/17), де указано, зокрема, що в період з 23.07.2011р. по 31.12.2013р. визначення порядку та розмірів виплат вказаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України (п. 31 постанови); що починаючи з 01.11.2011р. по 31.12.2013р. та з 01.01.2015р. нарахування та виплата основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у вказаний період, у розмірі визначеному постановами Кабінету Міністрів України є правомірним (п.33 постанови); що з 01.01.2014р. не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (п. 47 постанови); що з 03.08.2014р. законом Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ніж передбачені ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (п. 50 постанови); що у період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. відсутні застереження і перешкоди для нарахування і виплати пенсії у розмірі, визначеному ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (п. 52 постанови).

Виявлення факту існування відповідної правової позиції Верховного Суду у поєднанні зі змістом ч.1 ст.2 та ч.4 ст.242 КАС України в частині мети та завдання адміністративного судочинства змушують суд до застосування положень ч.2 ст.9 КАС України, виходу за межі позову та обтяження владного суб`єкта обов"язком з приводу виплати призначеної пенсії за період 01.01.2014 р. - 02.08.2014 р. у належному розмірі.

Відносно решти періоду часу законодавчих підстав для покладення на Управління обов"язку переглянути розмір пенсії заявника судом з матеріалів справи не знайдено.

Розглядаючи справу за вимогою про виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.09.2010 року по справі №2-4563/10, суд доходить до переконання про відсутність у заявника порушеного права за цим епізодом з наведених вище міркувань.

Розглядаючи справу за вимогою про зобов`язання надати інформацію про дораховані суми пенсії, суд доходить до переконання про те, що ця вимога заявлена наперед і стосується відносин, котрі виникнуть у майбутньому. Тому у межах даного спору ця вимога до задоволення не підлягає.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах факт порушення прав та інтересів заявника (вимога про захист яких не заявлялась) має місце виключно стосовно періоду 01.01.2014р.-02.08.2014р., що є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення захисту інтересу заявника поза межами заявлених вимог шляхом покладення на адміністративний орган обов"язку нарахувати і виплати пенсію у розмірі, визначеному ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стосовно решти заявлених вимог у заявника відсутнє реально існуюче порушене суб"єктивне право, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Вийти за межі позову.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області в особі Індустріального відділу обслуговування громадян (; місцезнаходження - пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов, Харків, Харківська область, 61000) провести нарахування ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) пенсії за період 01.01.2014р.-02.08.2014р. у розмірі, визначеному ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і виплатити різницю між фактично проведеними за період 01.01.2014р.-02.08.2014р. платежами і розміром пенсії після перерахунку.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Старосєльцева