Справа № 420/5167/19
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5167/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: Мухаір О.Ю. (представник за ордером)

відповідач: Мунтян Є.О. (представник за довіреністю)

третя особа: Мунтян Є. О . (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДФС в Одеській області про визнання незаконним, протиправним та скасування рішення № від 12.04.2019 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 12 листопада 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_4 до Начальника Южненського управління ГУ ДФС в Одеській області Ярошенка Івана Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить: визнати незаконним, протиправним та скасувати повністю індивідуальний акт - рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 12.04.2019 р., прийняте начальником Южненського управління ГУ ДФС в Одеській області Ярошенком І.В.

Ухвалою від 04.09.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено підготовче засідання на 01.10.2019р.

Ухвалою суду від 01.10.2019р., яку занесено до протоколу судового засідання, у судовому засіданні оголошено перерву до 15.10.2019р., яке було перенесено на 24.10.2019р.

Ухвалою суду від 24.10.2019р., яку занесено до протоколу судового засідання, суд здійснив заміну первісного відповідача Начальника Южненського управління ГУ ДФС в Одеській області Ярошенка Івана Васильовича на Головне управління ДПС в Одеській області, в зв`язку з чим розгляд справи розпочато спочатку; відкладено судове засідання на 12.11.2019р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є приватним нотаріусом та ним у межах строків, передбачених абз.4 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», було перераховано грошові кошти на оплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) за 2016 року, однак на неправильний рахунок, що в подальшому було самостійно виявлено та усунуто позивачем, а кошти спрямовані за належністю. На думку позивача, такі обставини не свідчать про порушення законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску й не можуть бути підставою для притягнення посадової особи платника до відповідальності. Посилаючись на правові позиції Верховного Суду, висловлені у постановах від 14.11.2018р. у справі № 805/3665/16-а, від 24.11.2018р. у справі № 760/6097/16-а, позивач акцентував увагу на тому, що допущення помилки під час перерахування суми грошового зобов`язання з ЄСВ у строк, встановлений Законом України «Про збір та облік на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника та його посадових осіб до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату ЄСВ. Крім того, позивач звернув увагу, що оскаржуване рішення складене з порушенням встановленої процедури, має недоліки щодо його складення та не було надіслане позивачу у встановлений законодавством строк.

Від відповідача надійшов відзив на позов від 06.11.2019р. (вх. № 41378/19), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області направлено на адресу позивача рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 12.04.2019 р. Позивачу нараховано штрафні санкції у розмірі 20 % за період з 04.05.2017р. до 17.05.2017р. у зв`язку з несвоєчасною сплатою останнім боргу з нарахованого ЄСВ. Аналогічно, за даними облікової картки платника податків розраховано суму пені за несвоєчасну сплату зобов`язань.

Аналогічного змісту відзив надано з боку Головного управління ДФС в Одеській області (вх. № 35001/19 від 26.09.2019 р.).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 є приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу, перебуває на обліку в органах ДПІ та є платником страхових внесків, що підтверджується копіями свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 4200 від 01.02.2002р., реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності № 213 від 20.03.2008р., довідок про взяття на облік платника податків, повідомлення про взяття на облік платника страхових внесків (а.с. 40-44).

Рішенням Начальника Южненського управління ГУ ДФС в Одеській області І.Ярошенка № від 12.04.2019 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на підставі ч. 10 п.2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до ОСОБА_4 застосовано штраф у розмірі 4419,8 грн. за період з 04.05.2017р. до 17.05.2017р. та пеню у розмірі 309,39 грн. (а.с. 17).

Вважаючи протиправним зазначене рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Законом України «Про збір та облік на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно пп. 4, 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до ч.5 ст. 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Згідно з ч.ч. 7, 8 Закону № 2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

За приписами ч. 11 ст. 9 Закону № 2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно пп. 5 п. 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015р. № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469), згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах: за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат (авансових платежів), на які нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат(авансових платежів), на які нараховується єдиний внесок, за формою згідно з додатком 15 до цієї Інструкції.

Розрахунок зазначеної штрафної санкції здійснюється за даними акта документальної перевірки платника єдиного внеску.

Відповідно до абз. 3 пп.2 п. 2 розділу VIІ вищевказаної Інструкції складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Проте контролюючим органом при складанні за вказаною формою оскаржуваного рішення допущено недоліки щодо його оформлення.

Зокрема, незважаючи на те, що оскаржуване рішення приймалось начальником Южненського управління ГУ ДФС в Одеській області Ярошенком Іваном Васильовичем , місцем його прийняття зазначено м. Одесу.

Окрім того, оскаржуване рішення складене щодо ОСОБА_4 як фізичної особи, проте остання з урахуванням приписів абз. 3 п.1 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VI є платником ЄСВ як приватний нотаріус, а не як фізична особа.

За приписами абз.1 ч. 14 ст. 25 Закону № 2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Згідно відомостей щодо відстеження поштового відправлення №178 з офіційного веб-сайту «Укрпошта» від 01.09.2019р., останнє подано відправником лише 14.08.2019р. та отримано позивачем 22.08.2019р. (а.с. 19-20). Зазначене свідчить про порушення контролюючим органом визначених абз.1 ч. 14 ст. 25 Закону № 2464-VI вимог щодо строку надіслання рішення платнику ЄСВ. Протилежного відповідачем не доведено та належними доказами не підтверджено.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом ОСОБА_4 26.04.2017р. здійснено перерахування 22 % ЄСВ у розмірі 22099,00 грн. на рахунок Лиманської об`єднаної ДПІ Головного управління ДФС в Одеській області (Березівське відділення) № 1510, що підтверджується копіями платіжного доручення № 274529668 від 26.04.2017р. та виписки по рахунку приватного нотаріуса ОСОБА_4 № НОМЕР_1 за період з 01.01.2017р. по 18.07.2017р. (а.с. 21-22).

Зі змісту відповіді Керуючого ТВБВ № 10015/0404 філії Одеського обласного управління «Ощадбанк» на запит позивача щодо зарахування зазначених коштів, підтверджено, що 26.04.2017р. було перераховано кошти платіжним дорученням № 274529668 від 26.04.2017р. у розмірі 22099,00 грн. з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 Лиманської об`єднаної ДПІ Головного управління ДФС в Одеській області (Березівське відділення). Кошти надійшли за призначенням та не були повернуті Лиманською об`єднаною ДПІ Головного управління ДФС в Одеській області (Березівське відділення) (а.с. 25)

Як зазначено позивачем та не заперечувалось відповідачем і третьою особою, позивач, дізнавшись від посадової особи Лиманської об`єднаної ДПІ Головного управління ДФС в Одеській області (Березівське відділення) про факт помилкового зарахування ЄСВ на інший рахунок Лиманської об`єднаної ДПІ Головного управління ДФС в Одеській області (Березівське відділення) (для зарахування ЄСВ, нарахованого роботодавцями на суму заробітної плати, заміст рахунку, призначеного для зарахування ЄСВ осіб, які провадять незалежну професійну діяльність), звернулась до податкового органу із заявою щодо перерахування сплаченої суми ЄСВ на рахунок № 1510 Лиманської об`єднаної ДПІ Головного управління ДФС в Одеській області (Березівське відділення) (для зарахування ЄСВ осіб, які проводять незалежну професійну діяльність). Зазначене перерахування проведено контролюючим органом 17.05.2017р.

Згідно приписів ч.ч. 4, 5 ст. 45 БК України податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Згідно п.1 розділу ІІ Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 54 від 12.03.2016 р., Державна фіскальна служба України та її територіальні органи в областях, місті Києві, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - головні управління ДФС) відкривають в Казначействі небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування» (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу страхових коштів.

Пунктами 1-3 розділу ІІІ вказаного Положення передбачено, що страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім`я територіальних органів ДФС в управліннях (відділеннях) Казначейства.

Страхові кошти, які надійшли за день (з урахуванням повернення помилково або надміру сплачених сум та/або безпідставно стягнутих сум єдиного внеску) на рахунки 3719 територіальних органів ДФС, на кінець операційного дня у регламентований час засобами програмного забезпечення шляхом формування меморіальних документів перераховуються Головними управліннями Казначейства на відповідні рахунки 3719 головних управлінь ДФС з подальшим перерахуванням на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім`я ДФС в Казначействі, на підставі договорів про здійснення розрахунково-касового обслуговування, укладених органами Казначейства з власниками рахунків.

Страхові кошти, акумульовані на рахунках 3719 ДФС, об 11 год. 00 хв. наступного операційного дня засобами програмного забезпечення розподіляються автоматично за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до визначених Законом пропорцій (у відсотках) та перераховуються за призначенням - на рахунки, відкриті в Казначействі за балансовим рахунком 3717 "Рахунки державних позабюджетних фондів" (далі - рахунок 3717) на ім`я фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування відповідно до договорів про здійснення розрахунково-касового обслуговування, укладених Казначейством з власниками рахунків.

Пунктом 1 ч. 10 ст. 9 Закону № 2464-VI визначено, що днем сплати єдиного внеску вважається, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Згідно п. 22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

При вирішенні спору суд враховує, що зі змісту платіжного доручення № 274529668 від 26.04.2017р. та банківської виписки по рахунку приватного нотаріуса ОСОБА_4 вбачається, що грошові кошти із правильним зазначенням отримувача коштів та призначення платежу, позивачем перераховано своєчасно та на рахунок, призначений для сплати ЄСВ, проте помилково замість рахунку, призначеного для зарахування ЄСВ осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, спрямовано кошти на інший рахунок, який призначено для зарахування ЄСВ, нарахованого роботодавцями на суми заробітної плати.

Проаналізувавши норми чинного законодавства та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що допущена позивачем помилка не свідчить про несплату необхідної суми ЄСВ у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому (на кінець операційного дня) у будь-якому разі підлягали перерахуванню на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім`я ДФС в Казначействі. До того ж, згодом така помилка самостійно виявлена позивачем, який вжив відповідні заходи щодо спрямування коштів за належністю.

Відтак, здійснення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з ЄСВ у строк, встановлений Законом №2464-VI, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника та його посадових осіб до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату ЄСВ.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 14.11.2018р. у справі № 805/3665/16-а, від 24.10.2018р. у справі № 760/6097/16-а, яка враховується судом при вирішенні цього спору.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням встановлених обставин, виходячи із системного аналізу приписів чинного законодавства, суд дійшов висновку щодо протиправності оскаржуваного рішення та наявності підстав для його скасування.

Частиною 1 ст.5 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Дану справу суд вирішує як справу майнового характеру, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі "Щокін проти України", зі змісту якого вбачається, що збільшення податковим органом зобов`язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв`язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб`єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Рішення Європейського суду з прав людини згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" застосовуються судами як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відзиві на позов відповідач наводить аргументи щодо того, що позивач є платником ЄСВ, проте останній такого факту й не заперечував. Разом з тим з боку відповідача не наведено доводів щодо правомірності прийнятого ним рішення про застосування штрафу та пені до позивача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Згідно ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) про визнання незаконним, протиправним та скасування рішення № від 12.04.2019 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску,- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № від 12.04.2019р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску прийняте начальником Южненського управління ГУ ДФС в Одеській області Ярошенко І.В.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.11.2019р.

Суддя Г.П. Самойлюк

.