Справа № 816/4671/15
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2019 року

Київ

справа №816/4671/15

адміністративне провадження №К/9901/13154/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2016 (суддя -Молодецький Р.І.)

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 (головуючий суддя - Чалий І.С., судді: П`янова Я.В., Зеленський В.В.)

у справі № 816/4671/15

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі - відповідач 1, УМВС України в Полтавській області), Кременчуцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі - відповідач 2, Кременчуцький МВ УМВС в Полтавській області), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив суд визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Полтавській області № 625 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ та поновити позивача на посаді дільничного інспектора міліції Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, про протиправність його звільнення з органів внутрішніх справ на підставі пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) та пп. «г» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114).

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 відмовлено у задоволені позовних вимог.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначили що, оскільки позивач протягом визначеного Закону № 580-VIII тримісячного строку від дня опублікування цього Закону, що є попередженням про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів, не прийнятий на службу в поліцію, належних доказів, які підтверджують виявлення позивачем бажання проходити службу в поліції та подачі відповідного рапорту, суду не надано, то оскаржуваний наказ про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення, як це передбачено пунктами 8-11 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII, прийнятий правомірно, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

26.04.2016 року позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, яка 31 січня 2018 року була передана на розгляд до Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.

У касаційній скарзі позивач не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу.

Касаційна скарга вмотивована, зокрема, тим, що сукупністю умов, з якими вищезазначені норми Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII та Положення № 114 пов`язують можливість звільнення працівника міліції зі служби через скорочення штатів є: відмова працівника міліції від проходження служби в поліції; неприйняття на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; відсутність можливості подальшого використання працівника міліції на службі. Відтак, відсутні підстави для звільнення позивача зі служби в міліції. Також вказує, що відповідачем ні під час попередження про звільнення, ні протягом двох місяців з дня такого попередження не було запропоновано жодної вакантної посади. Окрім того, зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач відмовився від проходження служби в поліції. Також зазначає, що виявив бажання продовжувати службу в лавах поліції, шляхом подачі відповідного рапорту в.о. начальника сектору дільничих інспекторів Кременчуцький МВ УМВС в Полтавській області, що підтверджується показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні. Окрім того наголошує, що оскільки ліквідація територіальних органів міліції відбулася з одночасним створенням територіальних органів поліції з наділенням останніх повноваженнями ліквідованих установ, то саме на роботодавця покладений обов`язок щодо працевлаштування робітника у новоствореній установі.

Відповідачами заперечень на касаційну скаргу не надано, що не перешкоджає її розгляду по суті.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 2004 року.

Наказом УМВС в Полтавській області № 625 о/с від 06 листопада 2015 року "По особовому складу" згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону № 580 позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 06.11.2015 у запас Збройних Сил України за пунктом 64 "г" Положення № 114 (через скорочення штатів).

Допитаний у якості свідка 22.01.2016 ОСОБА_2 , зазначив, що ОСОБА_1 дійсно виявляв бажання продовжувати службу в органах внутрішніх справ, також повідомив, що ОСОБА_1 у присутності ОСОБА_2 та в.о. начальника сектору дільничних інспекторів міліції Кременчуцького МВ УМВС в Полтавській області ОСОБА_4 писав заяву (рапорт) на проходження служби в поліції, зауважив, що вказану заяву (рапорт) ОСОБА_1 подавав особисто в.о. начальника сектору дільничних інспекторів міліції Кременчуцького МВ ОСОБА_4. Проте, свідок ОСОБА_2 не зміг пояснити чи був вказаний рапорт зареєстрований та розглянутий Кременчуцьким МВ.

Допитаний у якості свідка 16.02.2016 ОСОБА_4 пояснив суду , що бачив ОСОБА_1 під час написання працівниками рапортів, але чи писав та здавав такий рапорт ОСОБА_1 свідок зазначив, що не пам`ятає, оскільки рапорти складали на стіл, і чи був там рапорт ОСОБА_1 ОСОБА_4 не знає.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 6 статті 43 Конституції України: Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Пункт 1 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII: Цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім:

1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування;

2) частини сьомої статті 15 та частини п`ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Пункт 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII: З дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Пункт 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII: Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Пункт 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII:Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Пункт 4 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII:До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Підпункт "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114: Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Абзац 1 пункту 24 Положення № 114: У разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).

Суд, аналізуючи приписи пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII, зауважує, що працівнику міліції, який виявив бажання проходити службу в поліції, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, гарантоване право бути прийнятим на службу до поліції за умови його відповідності вимогам до поліцейських та надання згоди на призначення на дану посаду, або у разі успішного проходження конкурсу.

Проте, надання згоди працівником міліції на призначення на посаду в органі поліції, неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад в даному органі.

Тобто, наданню згоди повинна була передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, а саме - ініціатива керівництва, оскільки згода особи, по своїй суті, є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком такої згоди є призначення особи на посаду у відповідності до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення внаслідок скорочення штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу, і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.

Така ініціатива є обов`язковою, оскільки без неї не може бути встановлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі відповідно до підпункту "г" пункту 64 Положення.

Стосовно другого з наведених вище випадків - то необхідна ініціатива особи щодо участі в конкурсі. Спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту).

Таким чином, лише в разі, якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття посад, виникають підстави для застосування пункту 10 розділу XI Закону №580-VІІІ і звільнення особи за скороченням штатів.

Суд зауважує, що правова позиція Верховного Суду України, вказана у постанові від 28 жовтня 2014 року у справі №21-484а14, визначає, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Крім того, Суд вважає за необхідне вказати, що, з огляду на приписи частини 2 статті 77 КАС України, під час розгляду цієї справи відповідачами не надано жодних належних доказів, які б підтверджували пропонування позивачу посад в органах Національної поліції і його відмови від цих посад, що, в силу вищевикладеного, є порушенням приписів пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII.

З огляду на викладене, Суд приходить до висновку, що звільнення майора міліції ОСОБА_1 , (М-253142), дільничного інспектора міліції Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області є неправомірним, а оспорюваний наказ про звільнення - протиправним.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до ч. 1, 3 статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Таким чином, враховуючи викладене, розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального права, колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову стосовно визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача та поновлення на його на посаді.

Щодо позовних вимог про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, Суд зауважує, що з огляду на процесуальну обмеженість Суду у збиранні чи прийомі до розгляду нових доказів, визначених частиною 2 статтею 341 КАС України, а також те, що судами попередніх інстанцій не досліджено наявну в матеріалах справу довідку про грошове забезпечення позивача, Суд приходить до висновку про необхідність направлення справи до суду першої інстанції у вказаній частині на новий розгляд.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді та ухвалити нове рішення в цій частині, а в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу УМВС в Полтавській області № 625 о/с від 06 листопада 2015 року про звільнення з 06.11.2015 у запас Збройних Сил майора міліції ОСОБА_1 (М-253142), дільничного інспектора міліції Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області через скорочення штатів та поновлення ОСОБА_1 на посаді скасувати та ухвалити нове рішення в цих частинах.

Визнати незаконним і скасувати наказ УМВС в Полтавській області № 625 о/с від 06 листопада 2015 року про звільнення з 06.11.2015 у запас Збройних Сил майора міліції ОСОБА_1 (М-253142), дільничного інспектора міліції Кременчуцького МВ УМВС України через скорочення штатів.

Поновити майора міліції ОСОБА_1 (М-253142) на посаді дільничного інспектора міліції Кременчуцького МВ УМВС України з 07.11.2015.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 в частині стягнення з Кременчуцького МВ УМВС в Полтавській області середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - направити на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

Н.В. Шевцова