Справа № 480/1810/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 р. Справа № 480/1810/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Бенедик А.П. , Гуцала М.І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 (головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко) по справі № 480/1810/19

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування актів, стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2019, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Сумської митниці Державної фіскальної служби (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправними та скасувати індивідуальні акти, винесені у відношенні до позивача, щодо митного оформлення належного йому транспортного засобу - легкового автомобіля, бувшого у використанні, марки DACIA модель DUSTER, номер кузову (VIN): НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2013, модельний рік виготовлення 2013, колір сірий, тип кузову універсал, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуну 1461 см3, місць для сидіння 5, включаючи місце водія, призначений для перевезення людей, колісна формула: 4x2:

рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, викладеному в Картці про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805180/2019/00222 від 19.04.2019;

рішення про коригування митної вартості товарів № UA805180/2019/000094/2 від 19.04.2019;

стягнути на користь позивача з відповідача надлишково стягнуті кошти, сплачені в якості попередньої оплати за митне оформлення автомобіля в розмірі 25117,00 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA805180/2019/000094/2 від 19.04.2019., картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805180/2019/00222 від 19.04.2019.

Стягнуто на користь позивача (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача () судовий збір в розмірі 768,40 грн., сплачений при зверненні до суду.

В частині вимог про стягнення надлишково сплачених коштів в сумі 25 117,00 грн. відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 16.04.2019 декларантом позивача подано електронну митну декларацію для митного оформлення ввезеного автомобіля DACIA DUSTER митною вартістю 4 000 EUR за основним методом (а.с. 24, 25). До декларації додано акт про проведення огляду №UА205010/2019/217196; свідоцтво про реєстрацію 2018ЕК31948; рахунок-фактура №FRRE-0013-3457 від 13.03.2019; довідка SHWACKE від 08.04.2019; довідка щодо пробігу №81956; довіреність НН0892124; сертифікат відповідності від 11.04.2019 (а.с. 15-17, 20-23).

У наданих документах вказана вартість автомобіля у 4 000 євро. У зв`язку зі спрацюванням системи контролю управління ризиками відповідачем проведено консультації з декларантом та запропоновано надати додатково документи, передбаченні ст. 53 МК України (а.с. 36-38). 18.04.2019 декларантом надано відповідь про відсутність додаткових документів (а.с. 39).

19.04.2019 прийнята Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному орформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2019/00222 (а.с. 11).

19.04.2019 відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2019/000094/2, яким митну вартість пред`явленого позивачем для митного оформлення автомобіля визначено на рівні 6600 євро (а.с. 13-14)

09.04.2019 позивачем сплачено попередню оплату за митне оформлення автомобіля в сумі 58 500 грн. (а.с. 18)

19.04.2019 позивач доплатив 25 117 грн. - попередню оплату за митне оформлення автомобіля у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару (а.с. 19).

Суд першої інстанції, під час задоволення позову, дійшов до висновку, що відповідачем не доведено наявності визначених законом підстав для відмови у прийнятті поданої позивачем митної декларації, тому картка відмови в прийнятті митної декларації, митному орформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA805180/2019/00222 від 19.04.2019 є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В силу приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги про скасування судового рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

У відповідності до ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 1-3 ст. 53 МК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частина 1 ст. 54 МК України визначає, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

інформацію про:

право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналізуючи викладені вище норми, колегія суддів вважає, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16.

Частина 5 ст. 242 КАС України визначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За обставинами справи, відповідачу пред`являвся до митного оформлення автомобіль, що був у користуванні, марки DACIA, модель DUSTER, 2013 року виготовлення. Вартість автомобіля визначено декларантом за основним методом, що дорівнює сплаченій сумі 4000 Євро.

З огляду на матеріали справи, під час митного оформлення декларант позивача, одночасно з митною декларацією, подав документи для підтвердження митної вартості транспортного засобу, а саме:

акт про проведення огляду №UА205010/2019/217196;

свідоцтво про реєстрацію 2018 НОМЕР_3 ;

рахунок-фактура №FRRE-0013-3457 від 13.03.2019;

довідка SHWACKE від 08.04.2019;

довідка щодо пробігу №81956;

довіреність НН0892124;

сертифікат відповідності від 11.04.2019.

Підставою коригування митної вартості відповідачем вказано: «Спрацювання профілю ризику 105-2 «Можливе заниження митної вартості товару. Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої в тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - ЕUR, вартість - 6600,00. Для підтвердження заявленої митної вартості декларанту направлено запит на надання додаткових документів. Декларантом надано: підтвердження отримання коштів зі сторони продавця від 13.03.2019, SWIFT банківський перевод від 13.03.2019, SHWACKE лист, акт виконаних робіт з офіційного сервісу RENAULT. Між декларантом і митним органом проведено консультацію. Підстави для визначення митної вартості: інформація спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу».

Колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, тобто, не наведено, які недоліки в поданих документах або їх відсутність стали підставою для відмови у митному оформленні за митною вартістю зазначеною декларантом позивача.

За змістом рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2019/000094/2 від 19.04.2019 вбачається, що митну вартість спірного товару митниця визначила за другорядним методом - за ціною ідентичного товару на підставі наявної у митниці цінової інформації щодо ідентичних товарів.

Між тим, рішення про коригування митної вартості не містить інформації щодо вартості операції з ідентичними товарами, яка була взята за основу для визначення митної вартості спірного товару.

Документів про вартість операції з ідентичними товарами, які б підтверджували обґрунтованість митної вартості визначеної митницею відповідачем не надано та у рішенні про коригування митної вартості не наведено.

Посилання відповідача на те, що визначена автоматизованою системою аналізу та управління ризиками митна вартість автомобіля є дійсною вартістю колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки дані посилання відповідачем документально не підтверджені.

Колегія суддів зауважує на те, що матеріалами справи не підтверджено, що подані декларантом позивача документи для визначення митної вартості транспортного засобу містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, відповідач безпідставно застосував другорядний метод визначення митної вартості транспортного засобу.

З підстав, викладених вище, твердження відповідача, викладені у апеляційній скарзі, про відсутність документального підтвердження заявлених відомостей про митну вартість автомобіля, колегія суддів вважає не обґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товару за змістом не відповідає приписам ч. 2 ст. 55 МК України, а тому є незаконним.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, колегія суддів зазначає, що відповідачем не виконано обов`язок покладений приписами вказаної статті та не доведено правомірності оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів від 19.04.2019 № UA805180/2019/000094/2.

Відповідно до ч. 12 ст. 294 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Враховуючи, що картка відмови у прийнятті митної декларації відповідачем заповнена у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 19.04.2019 №UA805180/2019/00222, яке є незаконним, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805180/2019/00222 від 19.04.2019.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі № 480/1810/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді А.П. Бенедик М.І. Гуцал