Справа № 1.380.2019.004555
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004555
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року зал судових засідань №11

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Тронки О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

06.09.2019 до суду надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії ОСОБА_1 та невиплати йому підвищення пенсії як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі, передбаченому ст.47, пунктом «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку стажу роботи ОСОБА_1 як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій (заслання) у відповідності до ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок підвищення пенсії в розмірі 50 % від мінімальної пенсії в розмірі 50% за віком згідно з ст. 47, пункту «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 10.06.2019, та перерахунок стажу роботи згідно з ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована.

Ухвалою від 10.09.2019 суддя прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно, в порушення вимог п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 15.05.1992, з наступними змінами і доповненнями, відмовив позивачу у проведенні перерахунку стажу та виплаті підвищення пенсії як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив, просив суд в задоволенні позову відмовити повністю. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до п.п. 2 п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення» громадянам, які зазнали політичних репресій і згодом були примусово переселені, підвищення проводиться в розмірі 43,52 грн. Саме таке підвищення позивачу проведено відповідно до вказаної постанови, оскільки на підставі довідки № 4/5-13722-Р від 06.01.1991, виданої інформаційним центром управління внутрішніх справ виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів, особам, що 10.07.1951 були виселені на спецпоселення, призначалося підвищення до пенсії як реабілітованим у розмірі 4,98 грн. Відтак підстав для перерахунку підвищення пенсії відповідач не вбачає.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у проведенні розрахунку перерахунку стажу та виплати підвищення, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 03.03.1988 перебуває на обліку в Яворівському відділенні обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком. З 01.01.2006 отримує пенсію за інвалідністю ІІ-ої групи. Крім того, з 31.10.2006 управлінням праці та соціального захисту населення Яворівської райдержадміністрації позивач набув статус дитини війни. Відповідно до посвідчення, виданого 30.01.2019 виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області серія ВК № 4, позивач отримав право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій».

Згідно з довідкою управління внутрішніх справ виконавчого комітету Львівської обласної ради від 06.01.1991 ОСОБА_1 визнаний таким, що виселений 10.07.1951 із села Шутове Яворівського району Львівської області і за постановою особливої наради при МДБ СРСР від 25.08.1951 визначений на спецпоселення з конфіскацією майна в Тюменську область, звідки був звільнений 15.08.1959 на підставі ст.3 Закону УРСР від 17.04.1991 «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні», реабілітований з поверненням конфіскованого майна або його вартості. Довідка сформована на підставі архівної справи № -4/5-13722-Р.

На цій підставі 10.06.2019 позивач звернувся до Яворівського відділення обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з вимогою провести перерахунок пенсії відповідно ст. 47 та «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також здійснити перерахунок стажу відповідно до ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У листі-відповіді від 25.06.2019 №39/2-39/30 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відповідач повідомив, що зарахування страхового стажу в потрійному розмірі належить лише особам, передбаченим ст. 6 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років». Щодо підвищення пенсії, то відповідач зазначає, що таке вже виплачується у розмірі 43,52 грн згідно з п.п.2 п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 «Про підвищення пенсійного забезпечення», а тому підстав для проведення перерахунку розміру надбавки як реабілітованому немає.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, на 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до преамбули Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" від 17.04.1991 №962-XII (надалі - Закон України №962-XII) реабілітація жертв політичних репресій повинна охоплювати увесь період після 1917 року до моменту набрання чинності вказаним Законом і поширюватись на осіб, необґрунтовано засуджених за цей час судами України або репресованих на території республіки іншими державними органами в будь-якій формі, включаючи позбавлення життя або волі, переселення в примусовому порядку, вислання і заслання за межі республіки, позбавлення громадянства, примусове поміщення до лікувальних закладів, позбавлення чи обмеження інших громадянських прав або свобод з мотивів політичного, соціального, класового, національного і релігійного характеру.

Згідно з ст. 3 Закону України №962-XII реабілітовано всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями.

Статею 9 вказаного Закону встановлено, що вирішення питань, пов`язаних з встановленням факту розкуркулювання, адміністративного виселення, з відшкодуванням матеріальних збитків, поновленням трудових, житлових, пенсійних та інших прав громадян, реабілітованих відповідно до вказаного Закону, покладено на обласні, міські і районні Ради народних депутатів. З цією метою Радам народних депутатів доручено утворити штатні комісії, положення про які затверджується Кабінетом Міністрів України.

За дорученням таких комісій органи внутрішніх справ встановлюють факти безпідставності заслання і вислання, направлення на спецпоселення, а також конфіскації і вилучення майна у зв`язку з необґрунтованими репресіями і матеріали перевірки надсилають комісіям.

Відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 01.11.1991 №1788-XII призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права гарантується ст. 46 Конституції України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, на переконання суду, при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу слід застосовувати пункт "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а не постанову Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав відповідних осіб.

Суд зазначає, що посилання представника відповідача на постанову Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" №654 від 16.07.2008 як на нормативний акт, що поширюється на спірні правовідносини є помилковим, оскільки положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" мають вищу юридичну силу, та відповідно до принципу подолання ієрархічної колізії підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачу підвищення до пенсії за віком як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано, відповідно до положень статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оформлені листом від 25.06.2019 №31/2-39/30 є протиправними.

З метою ефективного захисту порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення пенсії в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком згідно з статею 47, пункту «г» частини першої статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII із змінами та доповненнями, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій, починаючи з 10.06.2019 з врахуванням виплачених сум.

Разом з тим, суд зазначає, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснювати такий перерахунок та виплату її в подальшому, оскільки захисту підлягає лише порушене право.

Відповідно до положень ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі.

Відповідно до пп.2 п. 3 розділу 1 Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 13.03.2018 № 2325-VIII заслання - примусове переміщення особи з місця її проживання з обов`язковим поселенням у певній місцевості, спецпоселенні, встановленням обмеження на право пересування та заборони виїзду з місця спецпоселення.

Таким чином, на позивача поширюється дія Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII щодо зарахування часу заслання до стажу у потрійному розмірі.

Відповідач, в свою чергу, жодних доказів, які б спростували доводи позивача в цій частині до суду не подав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку стажу роботи позивача як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у відповідності до ст. 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, оформлені листом від 25.06.2019 №34/2-39/30 є протиправними.

З метою ефективного захисту порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача здійснити перерахунок стажу роботи із зарахуванням часу заслання у потрійному розмірі, згідно із статею 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII із змінами та доповненнями, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій, і згодом реабілітованій.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., сплаченого відповідно до квитанції № 6 від 02.08.2019.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку та невиплати ОСОБА_1 підвищення пенсії як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому статею 47, пунктом «г» частини першої статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII із змінами та доповненнями із розрахунку 50 % від мінімальної пенсії за віком, оформлені листом від 25.06.2019 №31/2-39/30.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку стажу роботи ОСОБА_1 як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій (заслання) у відповідності до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII із змінами та доповненнями, оформлені листом від 25.06.2019 №31/2-39/30.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату підвищення пенсії в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком згідно з статею 47, пунктом «г» частини першої статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII із змінами та доповненнями, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій, починаючи з 10.06.2019 з врахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок стажу роботи із зарахуванням часу заслання у потрійному розмірі, згідно із статею 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII із змінами та доповненнями, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій, і згодом реабілітованій.

В задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснювати ОСОБА_1 виплату підвищення пенсії в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком згідно з статею 47, пункту «г» частини першої статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII із змінами та доповненнями, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій, в подальшому відмовити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд.10 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене і підписане 18.11.2019.

Суддя А.Г. Гулик