Справа № 420/1340/19
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/1340/19
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське Пароплавство» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019р. по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське Пароплавство" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019р. ПАТ «Українське Дунайське Пароплавство» звернулося в суд із позовом до ГУ ДФС в Одеській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення за №, за № від 6.12.2018р..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на підставі наказу за №7503 від 5.10.2018р. посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» з питань правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток, правомірності визначення сум від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість, а також виконання платником податків передбачених ПК України інших вимог, які стосуються адміністрування податку на додану вартість, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору, повноти оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України, дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, дотримання вимог Закону України Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг за період з 1.01.2015р. по 31.03.2018р..

За результатами вказаної перевірки 13.11.2018р. ДФС складено Акт перевірки за №2481/15-32-14-01/01125821, у висновках якого встановлено низку порушень.

На підставі встановлених порушень, контролюючим органом 6.12.2018р. прийнято податкові повідомлення-рішення:

- за №, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 724 210,28грн., у тому числі 466 748,5грн. за податковими зобов`язаннями; 257 461,78грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- за №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 8 500грн. за платежем «Податок на прибуток іноземних юридичних осіб».

Позивач вважає, що ним не порушено податкового законодавства, оскільки між Україною та Румунією, Україною та Австрією, Україною та Німеччиною діють міжнародні договору про уникнення подвійного оподаткування.

Посилаючись на вказані обставини просив позов задовольнити та скасувати рішення податкового органу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення не неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, діяв в межах своїх повноважень та на підставі норм чинного законодавства, а тому ніяких прав позивача порушено не було.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судовою колегією встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі направлень за №№9123/14-01, 9124/14-01, 9126/14-01, 9127/14-01, 9128/14-01, 9129/14-01, 9130/14-01, 9131/14-01, 9125/14-01, 9132/14-01, 9133/14-01, 9134/14-01 від 12.10.2018р., виданих на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області за №7503 від 5.10.2018р., посадовими особами контролюючого органу проведено позапланову виїзну документальна перевірка ПрАТ "Українське Дунайське пароплавство" з питань правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток, правомірності визначення сум від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість, а також виконання платником податків передбачених ПК України інших вимог, які стосуються адміністрування податку на додану вартість, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору, повноти оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України, дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, дотримання вимог ЗУ "Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за період з 1.01.2015р. по 31.03.2018р..

За результатами вказаної перевірки, 13.11.2018р. ДФС складено Акт перевірки за №2481/15-32-14-01/01125821, у висновках якого встановлено порушення:

- п.п.141.4.2 п.141.4 ст.141 ПК України в частині не утримання та не перерахування до бюджету податку в сумі 466 748,5грн. по виплатам доходу нерезидента, здійснених у 2015р., у 2016р., у 2017р., І кварталі 2018р.;

- п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.103.9 ст.103 ПК України, Наказу Міністерства доходів і зборів України від 30.12.2013р. №872 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» та Наказу МФ України за №897 від 20.10.2015р. «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства», в частині неподання податкових декларацій (Додатків ПН до податкової декларації з податку на прибуток підприємства) за 2015р., І квартал 2016р., півріччя 2016р., 9 місяців 2016р., 2016р., І квартал 2017р., півріччя 2017р., 9 місяців 2017р., 2017р., І квартал 2018р..

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки за №2481/15-32-14-01/01125821 від 13.11.2018р., позивач звернувся із запереченнями до ГУ ДФС в Одеській області на вказаний акт перевірки.

Однак, ГУ ДФС в Одеській області своїм листом за №17148/10/15-32-14-01-10 від 4.12.2018р. повідомило позивача про те, що висновки акту залишаються без змін, а заперечення без задоволення.

В подальшому, на підставі встановлених порушень, податковим органом 6.12.2018р. прийнято податкові повідомлення-рішення:

- за №, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 724 210,28грн., у тому числі 466 748,5грн. за податковими зобов`язаннями; 257 461,78грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- за №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 8 500грн. за платежем «Податок на прибуток іноземних юридичних осіб» (а.с.12-16).

У грудні 2018р. товариством подано скаргу до ДФС України на вказані податкові повідомлення-рішення. Проте, ДФС України 20.02.2019р. прийнято рішення за №8323/6/99-99-11-04-01-25, №8328/6/99-99-11-04-02-25, якими скарги ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство" залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими, що не відповідають податковому законодавству, та такими що підлягають скасуванню, у зв`язку із чим товариство звернулося в суд із відповідним позовом.

Перевіряючи правомірність дій та рішень податкового органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Положеннями п.46.1 ст.46 ПК України встановлено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.

Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

У відповідності до абз.2 п.48.1 ст.48 ПК України, форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

За правилами п.103.1 ст.103 ПК України, застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. У разі отримання синдикованого фінансового кредиту особа (податковий агент) застосовує ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, на дату виплати процентів або інших доходів, отриманих із джерел в Україні, учасникам синдикату кредиторів з урахуванням того, резидентом якої юрисдикції є кожен учасник синдикованого кредиту, та пропорційно до його частки у межах кредитного договору, за умови що він є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, незалежно від того, виплата здійснюється через агента чи напряму (п.103.2 ст.103 ПК України).

Відповідно до п.103.4 ст.103 ПК України, застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента.

Підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Приписами п.103.5 ст.103 ПК України визначено, що довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

У відповідності до п.103.9 ст.103 ПК України, особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов`язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За правилами п.п.141.4.2. п.141.2 ст.141 ПК України, резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що нормами податкового законодавства чітко визначено порядок сплати податків, при перерахуванні на користь нерезидентів доходів, отриманих із джерел їх походження з України, а також визначено підстави для звільнення від такого оподаткування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що підставою для звільнення від вказаного оподаткування є довідка, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, а також інший документ, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Окрім того, судова колегія зазначає, що до такого документа законодавством визначено ряд вимог, а саме:

- довідка повинна видаватись компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни;

- повинна бути належним чином легалізована;

- перекладена відповідно до законодавства України.

Як вбачається із матеріалів справи, що 6.08.2018р. податковим органом зроблено запит до ПрАТ "Українське Дунайське пароплавство", щодо надання документів, які підтверджують, що нерезиденти, на користь яких відбувалися виплати у вигляді орендних/лізингових платежів, є резидентами відповідних країн (довідки, свідоцтва податкового резидента, тощо за відповідні періоди отримання доходу).

На вказаний запит, в цей же день товариством надано відповідь до податкового органу за №ЮС-784 із наданням витягів з електронного листування (електронні листи), а саме товариством було надано відповідні документи (довідки), які підтверджують податкове резидентство орендодавця за лізинговими платежами стосовно рухомого та нерухомого майна (а.с.124-135).

Дослідивши матеріали справи та вказані документи, судова колегія приходить до висновку про невідповідність наданих товариством документів на запит податкового органу вимогам податкового законодавства, визначених ст.103 ПК України.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на час виплати доходів нерезидентам, а саме: в період з 1.01.2015р. по 31.03.2018р. ПрАТ "Українське Дунайське пароплавство" не мало документів, передбачених ст.103 ПК України, які надають право самостійного звільнення від оподаткування доходів нерезидентів саме на моменти виплати доходу нерезидентам.

Отже, апеляційний суд вважає, що у ПрАТ "Українське Дунайське пароплавство" були відсутні правові підстави для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське Пароплавство» залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 листопада 2019р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв