Справа № 400/3109/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 р.м. ОдесаСправа № 400/3109/18

Головуючий в І інстанції: Птичкіна В.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 18.06.2019 р. м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року по справі за адміністративним Приватного підприємства «Оникс-Ойл» до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Приватне підприємство «Оникс-Ойл» звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області, в якому позивач просив: скасувати податкове повідомлення - рішення № 000238 від 14.11.2018 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 594428,44 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Представником позивача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу від 04.10.2018 року № 7477, з 08.10.2018 року посадові особи Головного управління ДФС в Одеській області провели фактичну перевірку ПП «Оникс-Ойл» за адресою його господарської одиниці (АЗС № 3) - Одеська область, Великомихайлівський район, с. Чапаєве, а/шлях Київ-Одеса.

11.10.2018 року позивач надав посадовій особі Головного управління ДФС в Одеській області копії документів, зокрема журнал обліку обігу товару на господарській одиниці; акт інвентаризації товарів на 01.01.2017 р.; товарні накладні на придбання: ТМЦ, продукції, сировини від постачальників, що в подальшому були відвантажені за період січень 2017 року по дату запиту даних; Х - звіти за період з 01.01.2017 р. по дату запиту даних.

18.10.2018 року у Головному управлінні ДФС в Одеській області під номером 1513/15-32-40-03/38295764 був зареєстрований «Акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального».

Згідно з вказаним актом, перевіркою було встановлено порушення ПП «Оникс-Ойл» ведення обліку товарних запасів (палива) за місцем їх реалізації, а саме встановлено розбіжність між фактичними залишками ТМЦ (палива) та залишком ТМЦ (палива) згідно Х - звіту від 08.10.2018 р. № 0966, які відображені у додатку № 1 до акту перевірки, чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до тексту акта, висновків про розбіжності Головне управління ДФС в Одеській області дійшло на підставі додатка до акта перевірки від 08 жовтня 2018 року об`єкта торгівлі нафтопродуктами та скрапленого газу та Х - звіту від 08.10.2018 р. № 0966.

Директор АЗС № 3 від ознайомлення та підписання акта відмовився, факт відмови Головне управління ДФС в Одеській області зафіксувало актом від 17.10.2018 р. № 1858/15-32-40-03/38305764.

18.10.2018 року, листом № 9863/7/15-32-40-03-05, Головне управління ДФС в Одеській області, з посиланням на пункт 86.5 статті 86 Податкового кодексу України, направило матеріали перевірки ПП «Оникс-Ойл» до Головного управління ДФС в Миколаївській області для розгляду та прийняття заходів по застосуванню та стягненню штрафних (фінансових санкцій).

Акт перевірки ПП «Оникс-Ойл» отримало 25.10.2018 року.

01.11.2018 року позивач подав до Головного управління ДФС в Одеській області заперечення до акта перевірки, в яких зазначив про неврахування при проведенні фактичної перевірки наданих підприємством 11.10.2018 року документів та вказав на недостовірність викладеної в акті інформації. ПП «Оникс-Ойл» повторно надало копії певних документів та висловило намір взяти участь у розгляді заперечень до акта перевірки.

Листом від 05.11.2018 року № 15591/10/15-32-40-03-06 «Про розгляд заперечення» Головне управління ДФС в Одеській області повідомило ПП «Оникс-Ойл» про те, що розгляд заперечень відбудеться об 11 годині 09.11.2018 року.

Вказаний лист направлений позивачу засобами поштового зв`язку 09.11.2018 року.

За результатами розгляду заперечень Головне управління ДФС в Одеській області направило ПП «Оникс-Ойл» лист від 12.11.2018 року № 15925/10/15-32-40-03-06.

12.11.2018 року Головне управління ДФС в Одеській області надіслало відповідачу лист № 10296/7/15-32-40-03-05, до якого додало висновок до заперечення від 01.11.2018 року № 01/11/18 на акт фактичної перевірки ПП «Оникс-Ойл» від 18.10.2018 року № 1513/15-32-40-03/38395764 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального за період з 01.01.2017 р. по 17.10.2018 р.

14.11.2018 року відповідач, з посиланням на наведений вище акт перевірки, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР, податковим повідомленням-рішенням № 000238 застосувало до позивача штрафну санкцію в сумі 594428,44 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючий орган не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт порушення ПП «Оникс-Ойл» пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР.

Також, суд першої інстанції послався на те, що, лист від 05.11.2018 року щодо повідомлення про дату розгляду поданих позивачем заперечень на акт перевірки, Головне управління ДФС в Одеській області надіслало позивачу 09.11.2018 року (в день розгляду заперечень), що виключало можливість участі позивача у їх розгляді. За таких обставин, суд першої інстанції визнав, що контролюючим органом було порушено право підприємства на участь у процесі прийняття рішення.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно з статтею 20 зазначеного Закону до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, для застосування передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» фінансової санкції контролюючий орган повинен довести, що позивач здійснював реалізацію необлікованих товарів.

Проте, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, факт реалізації позивачем необлікованого товару податковим органом не зафіксовано, що виключає можливість застосування до позивача штрафних санкцій згідно наведених вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно з висновками акта перевірки ревізори ототожнили надлишок та нестачу товарів з таким порушенням як реалізація товарів, які не обліковані в установленому порядку.

Разом з цим, як вірно зазначено судом першої інстанції, статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачена відповідальність за реалізацію необлікованих товарів, а не за їх надлишок чи нестачу.

Більш того, факти нестачі та надлишків (та вартість відповідних товарів) Головне управління ДФС в Одеській області встановило на підставі додатку до акта перевірки щодо даних про наявний товар, що знаходиться на реалізації, та Х-звіту.

В свою чергу, надані позивачем до перевірки, зокрема, журнал обліку обігу товару на господарській одиниці, акт інвентаризації товарів на 01.01.2017 р., товарні накладні на придбання: ТМЦ, продукції, сировини від постачальників, що в подальшому були відвантажені за період січень 2017 року по дату запиту даних, Х - звіти за період з 01.01.2017 ркоу по дату запиту даних податковим органом взагалі не взято до уваги та цим документам останнім не надано оцінки.

При цьому, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи, податковим органом не визначено підстав не прийняття до уваги наданих позивачем до перевірки документів щодо обліку товару, що ним реалізується.

Також, надаючи оцінку доводам податкового органу щодо невідповідності фактичної кількості пального кількості, що вказана у Х - звіті, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено, що згідно з Х - звітом у резервуарі № 2 зберігався бензин А-95, проте, у додатку зазначено, що, згідно з Х - звітом, у резервуарі № 2 зберігалося дизельне паливо.

Що стосується посилань податкового органу на те, що додаток до акта перевірки щодо даних про наявний товар, що знаходиться на реалізації, оформлений за результатами проведеної позивачем інвентаризації (зняття залишків) підакцизної групи товарів (нафтопродуктів), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відхилив вказані доводи податкового органу, оскільки наведений додаток до акта перевірки не є актом інвентаризації, порядок проведення якої встановлений пунктом 13 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 р. № 281/171/578/155. Наявність у додатку до акта перевірки підпису директора АЗС № 3 підприємства не надає цьому документу сили акта інвентаризації, який має складатися за формою № 25-НП (додаток 22 до Інструкції).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3 вказаної Інструкції облік нафти і нафтопродуктів - операція, яка проводиться на підприємстві під час технологічного процесу і яка полягає у визначенні об`єму і маси нафти або нафтопродуктів для подальших облікових операцій.

Система вимірювання кількості і визначення показників якості нафти - сукупність засобів вимірювальної техніки, технологічного та допоміжного обладнання, що призначена для обліку нафти з визначенням її кількісних показників та формування актів приймання-здавання нафти і паспортів якості шляхом як автоматичного виконання функцій, так і одним із методів, передбачених ГОСТ 26976-86 «Нефть и нефтепродукты. Методы измерения массы» (далі - ГОСТ 26976) та цією Інструкцією.

Підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 наведеної Інструкції визначено, що облік нафти і нафтопродуктів на НПЗ, підприємствах із забезпечення нафтопродуктами, підприємствах нафтопровідного і нафтопродуктопровідного транспорту, наливних пунктах ведеться в одиницях маси, а на АЗС - одиницях об`єму.

Для визначення маси та об`єму нафти і нафтопродуктів можуть використовуватися об`ємно-масовий статичний, об`ємно-масовий динамічний, прямий масовий (статичне зважування та зважування під час руху) і об`ємний методи вимірювань відповідно до вимог ГОСТ 26976.

Згідно пп. 4.2.5 п. 4.2 зазначеної Інструкції обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку ПРК і ОРК за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1% від об`єму відпущених пального або олив.

Сумарний об`єм нафтопродуктів, відпущених через ПРК та ОРК, не може використовуватись для обліку маси нафтопродуктів.

Таким чином, вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС має здійснюватись методами та з дотриманням всіх передбачених вимог щодо здійснення таких замірів, що визначені Інструкцією від 20.05.2008 р. № 281/171/578/155, яка є спеціальним нормативним актом, що встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів та є обов`язковою для всіх суб`єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Проте, в акті перевірки не зазначено інформації щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів як того вимагає вказана Інструкція.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що інформація щодо фактичної кількості паливно-мастильних матеріалів, що наведена відповідачем у додатку до акта перевірки, не може вважатись достовірною, а відповідно і твердження відповідача про те, що позивач реалізовував паливно-мастильні матеріали, які не є облікованими у встановленому законом порядку, не є доведеним.

За таких обставин, враховуючи, що позивач надав на перевірку усі первинні документи на товари, що реалізовувались, та щодо обліку товарних запасів, а податковим органом не було доведено, що позивач здійснював реалізацію необлікованих товарів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах, а тому воно підлягає скасуванню.

Висновки суду у даній справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, що були неодноразово висловлені, зокрема, у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 819/1026/13-a, від 03 квітня 2019 року у справі № 812/1508/17.

Також, вирішуючи справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно взяв до уваги, що лист від 05.11.2018 року щодо повідомлення про дату розгляду поданих позивачем заперечень на акт перевірки (враховуючи виявлене позивачем бажання брати участь у розгляді його заперечень), Головне управління ДФС в Одеській області надіслало позивачу 09.11.2018 року (в день розгляду заперечень), що виключало можливість участі позивача у їх розгляді та свідчить про порушення контролюючим органом право підприємства на участь у процесі прийняття рішення згідно ст. 86 Податкового кодексу України.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 18.11.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька