Справа № 826/13652/14
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Ганечко О.М.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" та Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" до Державної податкової служби України, за участю третьої особи - Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій №000280 у вигляді штрафу в розмірі 4 840 347,36 грн від 12.08.2014 та №000281 у вигляді штрафу в розмірі 15 025 910,40 грн від 12.08.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015, у задоволені позову Державному підприємству спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.11.2015 постанову Окружного адміністративного міста Києва від 17.10.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.08.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016, у задоволені позову Державному підприємству спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.10.2018 постанову Окружного адміністративного міста Києва від 10.08.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2019 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій №000280 від 12.08.2014 у вигляді штрафу у розмірі 4 825 347 грн 36 коп; визнано протиправним та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій №000281 від 12.08.2014 у вигляді штрафу у 12 829 910 грн 40 коп. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить внести зміни до мотивувальної та резолютивної частини зазначеного рішення, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є повністю протиправними.

Головне управління ДФС у Львівській області у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Відповідачем також подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача, заявив вимоги, аналогічні вимогам своєї скарги.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 12.11.2019 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, якою вирішено замінити відповідача Державну фіскальну службу України її правонаступником - Державною податковою службою України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, ГУ ДФС у Львівській області проведено фактичну перевірку ДП «Укрспирт» за місцем провадження діяльності (далі - МПД): Львівська обл., Золочівський район, с. Струтин, вул. Солтівського, 2 (Струтинське МПД ДП «Укрспирт»), з питань дотримання вимог законодавства щодо відвантаження спирту та фракції головної етилового спирту.

За результатами перевірки складено акт від 17.07.2014 № 13/93/2100/37199618, згідно висновків якого за позивачем встановлено порушення вимог частини шостої статті 14 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та пункту 6 Порядку визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 № 1266.

Висновки акту перевірки обґрунтовані тим, що позивач у червні 2014 року без дозволу представника контролюючого органу, який на акцизному складі позивача робить відмітку про погодження відпуску шляхом проставляння штампа «Виїзд дозволено» та особистого підпису на ТТН, відвантажено 10175,46 дал ФГЕС, у зв`язку з виробничою необхідністю, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доповідними записками представника Золочівської ОДПІ на акцизному складі Струтинського МПД та довідками про отримання Лужанським та Луцьким МПД ДП «Укрспирт» вказаної ФГЕС. Проте, в порушення вимог чинного законодавства, відповідного дозволу уповноваженого представника податкового органу позивач не отримував, необхідні відмітки на товарно-транспортних накладних відсутні та ці обставини позивачем не заперечуються.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем 12.08.2014 винесено рішення про застосування фінансових санкцій № 000280 та № 000281, якими до позивача, відповідно до абзацу шістнадцятого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та у зв`язку з встановленими порушеннями, застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 4 840 347,36 грн та у розмірі 15 025 910,40 грн відповідно.

Не погодившись з такими рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що факт порушення позивачем частини шостої статті 14 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та п. 6 Порядку визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 № 1266 встановлений судами всіх інстанцій та сторонами не заперечується, а тому під час нового розгляду не потребує встановленню.

У свою чергу, суд першої інстанції вказав на помилковість здійсненого податковим органом розрахунку фінансових санкцій та неузгодженість форми оскаржуваних рішень із нормами Податкового кодексу України (далі - ПК).

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), акцизний склад - спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів.

За змістом статті 2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» приміщення, в яких здійснюється виробництво спирту етилового, та місця зберігання спирту, розташовані на державному підприємстві, яке виробляє спирт етиловий, вважаються акцизним складом. Акцизним складом також вважаються виробничі приміщення на території суб`єкта господарювання, де суб`єктом господарювання виробляється, обробляється (переробляється) горілка та лікеро-горілчані вироби, та його складські приміщення, в яких зберігається, одержується чи відправляється горілка та лікеро-горілчані вироби. На акцизних складах постійно діють представники органу доходів і зборів за місцем розташування акцизного складу.

Згідно з підпунктами 230.1, 230.2, 230.11 статті 230 ПК акцизні склади утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходжень до бюджету акцизного податку. На акцизних складах постійно діють представники контролюючого органу за місцем розташування акцизного складу. Основним завданням представника контролюючого органу на акцизних складах є здійснення постійного безпосереднього контролю за дотриманням установленого порядку виробництва, зберігання, відпуску спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів і сплати податку, вжиття заходів для недопущення порушення законодавства України.

Пунктом 230.15 статті 230 ПК встановлено, що під час відвантаження горілки та лікеро-горілчаних виробів заповнюється товарно-транспортна накладна, зареєстрована в Єдиному реєстрі товарно-транспортних накладних на переміщення спирту етилового та алкогольних напоїв, в якій представник контролюючого органу на акцизному складі робить відмітку про погодження відпуску шляхом проставляння штампа «Виїзд дозволено» та особистого підпису, а також запис у журналі реєстрації відвантаження горілки та лікеро-горілчаних виробів.

Відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

Разом з тим, згідно з пункту 230.18 статті 230 ПК транспортування спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу підприємства, на якому виробляються спирт етиловий, горілка та лікеро-горілчані вироби, без товарно-транспортних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі товарно-транспортних накладних на переміщення спирту етилового та алкогольних напоїв, з відміткою представника контролюючого органу на акцизному складі забороняється.

Відповідно до частини шостої статті 14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» відвантаження спирту етилового з акцизного складу здійснюється на підставі дозволу, виданого уповноваженим представником органу доходів і зборів на такому акцизному складі. Дозвіл на відпуск спирту етилового з акцизного складу (крім відпуску спирту етилового на експорт) надається за умови сплати акцизного податку з спирту, що повинен бути переданий, грошовими коштами або забезпечення сплати акцизного податку податковим векселем, авальованим банком (податковою розпискою).

Згідно з пункту 2.11 Порядку роботи представників органів державної податкової служби на акцизних складах та податкових постах, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 11.01.2011 року № 14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 лютого 2011 року за № 160/18898, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, транспортування спирту, горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу підприємства, на якому виробляються спирт, горілка та лікеро-горілчані вироби, без товарно-транспортних накладних з відміткою представника органу державної податкової служби на акцизному складі забороняється.

Аналіз викладених норм свідчить про обов`язок суб`єкта господарювання, який здійснює виробництво та відвантаження лікеро-горілчаних виробів, дотримуватися порядку заповнення ТТН, в якій повинна бути здійснена відмітка представника контролюючого органу на акцизному складі про погодження відпуску шляхом проставляння штампа «Виїзд дозволено» та особистого підпису, що в силу вимог зазначених норм є обов`язковою умовою для подальшого транспортування лікеро-горілчаних виробів.

В той же час, наведені норми ПК не передбачають жодних виключень, незалежно від того, чи транспортування здійснюється між складами одного суб`єкта господарювання чи між складами різних суб`єктів господарювання.

Також, відповідно до підпунктів 213.1.1, 213.1.2 пункту 213.1 статті 213 ПК об`єктом оподаткування акцизним податком є не лише операції з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції), а й передача цих товарів (продукції) з метою власного споживання, промислової переробки, здійснення внесків до статутного капіталу, а також своїм працівникам.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у червні 2014 року без дозволу представника контролюючого органу, який на акцизному складі робить відмітку про погодження відпуску шляхом проставляння штампа «Виїзд дозволено» та особистого підпису на товарно-транспортних накладних, відвантажено 10175,46 декалітрів фракції головної етилового спирту, у зв`язку з виробничою необхідністю, що підтверджується актами про відвантаження та приймання продукції та довідками про отримання Лужанським та Луцьким місцями проводження діяльності Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» вказаної фракції головної етилового спирту, доповідними записками представника Золочівської об`єднаної державної податкової інспекції на акцизному складі Струтинського місця проводження діяльності.

Згідно підпункту 14.1.237 пункту 14.1 статті 14 ПК, спирт етиловий - це всі види спирту етилового, біоетанол, які зазначені у товарних позиціях 2207 та 2208 згідно з УКТЗЕД.

Відповідно до абзацу першого статті 1 Закону України «Про відходи» від 05 березня 1998 року №187/98-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

З наявних в матеріалах справи довідок про отримання Лужанським та Луцьким місцями провадження діяльності Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» вказаної фракції головної етилового спирту вбачається, що фракцію головної етилового спирту отримано з метою зберігання, переробки, подальшої реалізації готової продукції та для виробництва горілки.

Не зважаючи на викладені норми, в порушення вимог чинного законодавства, відповідного дозволу уповноваженого представника податкового органу позивач не отримував, необхідні відмітки на товарно-транспортних накладних відсутні та ці обставини позивачем не заперечуються.

Враховуючи встановлення факту здійснення спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» відвантаження спирту етилового без погодження відпуску з представником органу державної податкової служби, шляхом проставлення штампа «Виїзд дозволено» та особистого підпису, а також здійснення запису в журналі реєстрації відвантаження спирту, що не спростовано позивачем будь-якими доказами, то правомірним є притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.10.2018 у даній справі.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) , при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Крім того, згідно частини п`ятої статті 353 КАС висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Враховуючи наведені норми й обставини, а також з огляду на встановлену Верховним Судом правомірність притягнення позивача до відповідальності у зв`язку із неотриманням дозволу на переміщення спірної продукції, то відповідні доводи апеляційної скарги про неналежність спірної продукції до спирту та про відсутність у нього обов`язку отримання дозволу на переміщення такої продукції відхиляються колегією суддів.

У свою чергу, направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції наголосив на необхідності додаткової перевірки правильності розрахунку штрафних санкцій.

Так, як встановлено судом першої інстанції, здійснюючи такий розрахунок, відповідач у вартість продукції за оптово-відпускними цінами, з урахуванням суми акцизного податку та податку на додану вартість.

Однак, як вказав Верховний Суд у постанові по даній справі, статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено застосування фінансової санкції у вигляді штрафу з розрахунку 200 відсотків вартості вивезеної або транспортованої продукції, що свідчить про помилковість розрахунку штрафної санкції виходячи з оптово-відпускних цін товару.

Вартість товару у даному випадку включає в себе собівартість товару та очікуваний прибуток, у той час як ціна товару складається із його вартості та обов`язкових платежів та зборів.

Відтак, є помилковим здійснений податковим органом розрахунок штрафних санкцій з ціни товару з урахуванням акцизного податку та податку на додану вартість, а не з його вартості, що прямо передбачено статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про необхідність врахування обов`язкових податків та зборів при розрахунку спірних штрафних санкцій.

Так, беручи до уваги відомості вартості продукції в 1 грн за 1 дал згідно з наявною в матеріалах справи довідкою Струтинського МПД ДП «Укрспирт» від 23.02.2015 № 81, а також 150 грн за 1 дал згідно з даними листа ДП «Укрспирт» від 17.04.2014 № 01-7-1/61, яким на вимогу Верховного Суду був витребуваний судом першої інстанції, то фінансова санкція за рішенням від 12.08.2014 № 000280 повинна становити мінімально визначений санкцією статті розмір - 15 000 грн, оскільки 200% від вартості відвантажених 2855,46 дал. спирту (по 1 грн/дал - 2855,46 х 1 х 200% = 5 710,92 грн) є меншим за цей мінімальний показник; фінансова санкція за рішенням від 12.08.2014 № 000281 повинна становити 2 196 000 грн: 7320 дал (по 150 грн/дал) х 150 грн х 200%.

Таким чином, судом першої інстанції здійснений вірний розрахунок спірних сум штрафних санкцій, які підлягали застосуванню. У свою чергу, позивач в апеляційній скарзі правильності такого розрахунку не заперечив, а відповідні доводи апеляційної скарги податкового органу, як зазначалося, відхилені судом.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність скасування оскаржуваних рішень в частині 4 825 347,36 коп та 12 829 910,4 грн штрафу.

Щодо посилань суду першої інстанції на неналежну форму рішень про накладення на позивача штрафу, колегія суддів вважає за необхідне відмітити таке.

Дійсно, за вимогами пункту 116.1 статті 116 ПК у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

У свою чергу, на позивача накладено штраф згідно статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», частиною четвертою якої передбачено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Так, на виконання Указу Президента України від 26 квітня 2003 р. № 372 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 24 квітня 2003 року "Про реалізацію заходів щодо врегулювання обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів в Україні" постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року № 790 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - Порядок), який визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (пункт 1 Порядку).

Згідно пункту 8 Порядку, рішення про застосування фінансових санкцій до суб`єкта підприємницької діяльності за порушення норм Закону ( 481/95-ВР ) складається за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Таким чином, посилання суду першої інстанції на неналежну форму оскаржуваних рішень про накладення на позивача штрафу, колегія суддів вважає безпідставним. Водночас, оскільки помилкові висновки суду в цій частині не призвели до неправильного вирішення справи, то підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" та Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя О.М. Ганечко

Повний текст постанови складений 13.11.2019.