Справа № 620/2699/19
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року Чернігів Справа № 620/2699/19

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Зайця О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною відмови Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради у виплаті ОСОБА_1 одноразової компенсації за втрату годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що викладена у листі від 15.05.2019 № 05-07/7693; зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію за втрату годувальника, померлого чоловіка ОСОБА_2 - учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 7586,00 грн (сім тисяч п`ятсот вісімдесят шість грн 00 коп).

В обґрунтування своїх вимог позивачкою зазначено, що відповідач протиправно відмовив їй у виплаті одноразової компенсації за втрату годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильсікій АЕС та смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного від 12.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачці у задоволенні позову, посилаючись на те, що нею був пропущений шестимісячний строк звернення за компенсацією.

Крім того, відповідач просив розглянути справу з викликом сторін.

Частинами п`ятою та шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд зазначає, що представником відповідачів не обґрунтовано необхідності проведення судового засідання та не повідомлено суду обставин, які унеможливлюють розгляд даної справи без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Крім того, на переконання суду, характер спірних правовідносин не вимагає проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи викладене, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З 12.05.1973 ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Ольгинською селищною радою депутатів трудящих Волноваського району Донецької області 12.05.1973 серії НОМЕР_1 .

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 22.06.2001 Чернігівською районною державною адміністрацією, та вкладкою до вказаного посвідчення ОСОБА_2 мав статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, першої категорії, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З 2008 року позивачка з чоловіком проживали удвох за адресою: АДРЕСА_1 .

23.07.2018 ОСОБА_2 помер, про що виконкомом Ольгинської селищної ради Волноваського району Донецької області 25.07.2018 видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

Оскільки після смерті чоловіка позивачка залишилась одна, а смт. Ольгинка, в якому вони проживали, знаходиться поблизу з тимчасово окупованою територією, де тривають військові дії, і в листопаді 2018 року вона переїхала до м. Чернігова, де зараз і проживає.

Як зазначає ОСОБА_1 з урахуванням прифронтової зони були складнощі в оформленні документів, зокрема і щодо експертизи для встановлення причини смерті, яка проводилась у м. Києві Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МЕС України.

Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України (далі - ЦМЕК) від 25.01.2019 № 1892 на засіданні № 63 від 22.01.2019 комісія розглянула звернення родичів з приводу смерті ОСОБА_2 та надану згідно переліку і зареєстровану в ЦМЕК 14.12.2018 документацію на предмет встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючої випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. У результаті ЦМЕК зробила висновок, що захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Вказане рішення експертної комісії вона отримала наприкінці січня 2019 року.

19.03.2019 Чернігівська обласна державна адміністрація видала посвідченні дружини померлого громадянина із числа осіб ліквідаторів першої категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою за № 611311.

З експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 25.01.2019 № 1892 убачається, що експертний висновок про пов`язаність смерті ОСОБА_2 з Чорнобильською катастрофою був виготовлений вже після спливу 6-ти місячного строку з дня смерті останнього (23.07.2018).

10.05.2019 позивачка звернулася до Управління з письмовою заявою стосовно виплати одноразової компенсації по втраті годувальника.

Однак, Управління соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради Деснянської районної у місті Чернігові ради листом від 15.05.2019 № 7693 відмовило у такій виплаті, посилаючись на несвоєчасне звернення за її отриманням.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, шо передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'' від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону № 796-ХІІ одноразова компенсація виплачується, зокрема, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт. Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Отже, згідно до положень зазначеної норми передбачено, що дружина померлого громадянина, якщо вона не одружилися вдруге, і, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою має право на отримання одноразової компенсації в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 760 (далі - Порядок № 760).

Пунктом 1 Порядку №760 передбачено, що цей Порядок регулює питання здійснення виплати передбачених статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї (далі - одноразова компенсація), та щорічної допомоги на оздоровлення (далі - щорічна допомога) деяким категоріям громадян.

У силу пункту 2 Порядку №760, одноразова компенсація та щорічна допомога виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи) за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Згідно з п. 3 Порядку № 760 виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 р. № 1146 ''Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги'', поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Відповідно до п. 4 Порядку № 760 одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 285 ''Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України'' (далі - Постанова № 285).

У п. 7 Порядку № 760 визначені умови виплати одноразової компенсації другому : подружжя у разі смерті, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою. При цьому строї-: подання заяви на таку виплату та підстави для відмови у даному пункті не передбачені Тобто, у даному випадку законом не обмежений строк звернення за одноразово:-: компенсацією.

У п. 7 Порядку № 760 встановлено, що одноразова компенсація у зв`язку з втратою годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, виплачується дружині чи чоловікові в разі, коли вони не одружилися вдруге, сім`ї померлого годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якій є непрацездатні особи, що були на утриманні померлого на момент його смерті.

Виплата одноразової компенсації здійснюється на підставі:

свідоцтва про смерть;

документа, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, складення ядерних зарядів та здійснення на них регламентних робіт, із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

свідоцтва про шлюб;

експертного висновку міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного зв`язку хвороби, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, іншої ядерної аварії, участі в ядерному випробуванні, військовому навчанні із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт або військово-лікарської комісії, що діє в системі МВС, СБУ чи Міноборони.

Відповідні документи були надані позивачкою, а саме: копія свідоцтва про укладення шлюбу від 12.05.1973 серії НОМЕР_4 , копія свідоцтві про смерть ОСОБА_2 від 25.07.2018 серії НОМЕР_3 , копією посвідчення серії НОМЕР_2 та вкладка до вказаного посвідчення, відповідно до яких ОСОБА_2 був особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; копія експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 25.01.2019 № 1892 про те, що смерть ОСОБА_2 пов`язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, копія посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, виданого 19.03.2019 за № 611311 Чернігівською обласною державною адміністрацією.

Таким чином, ОСОБА_1 надано всі документи, які необхідні для призначення одноразової компенсації за втрату годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильсікій АЕС та смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.01.2006 №3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як "майнові права", а отже, як "майно" (див. mutatis mutandis рішення у справі "Бейелер проти Італії" від 05.01.2000) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01.06.2006 у справі "Федоренко проти України" (заява № 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульоване Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

Європейський суд з прав людини у пункті 53 рішення від 26.06.2014 у справі "Суханов та Ільченко проти України" (заяви № 68385/10 і № 71378/10) зазначив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь- яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини від 07.11.2013 у справі "Пічкур проти України" (заява № 10441/06) встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях.

У рішенні від 06.04.2000 по справі "Тлімменос проти Греції" ("Thlimmenos v. Greece заява № 34369/97) Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об`єктивного та розумного виправдання. Однак, це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли держави, не маючи об`єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Так, враховуючи, що тривале проведення уповноваженим органом експертизи, не з вини позивача, труднощі з оформленням документів (з урахуванням прифронтової зони), не можуть бути підставою для позбавлення позивачки права, гарантованого Законом, а отже суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 9, 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради у виплаті ОСОБА_1 одноразової компенсації за втрату годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що викладена у листі від 15.05.2019 № 05-07/7693.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію за втрату годувальника, померлого чоловіка ОСОБА_2 - учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 7586,00 грн (сім тисяч п`ятсот вісімдесят шість грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 листопада 2019 року.

Суддя О.В. Заяць