Справа № 640/12397/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Волиньвугілля" до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання протиправним та скасування наказу №286 від 01.07.2019р., -

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Волиньвугілля" звернулося до суду з позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання протиправним та скасування наказу №286 від 01.07.2019р. "Про внесення змін до наказу Міненерговугілля від 07.11.2018р. №554."

До позовної заяви позивачем було додано клопотання про забезпечення позову, за змістом якого позивач просить суд зупинити дію оскаржуваного акту та заборонити державним реєстраторам вносити запис щодо зміни складу комісії з реорганізації позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2019 року клопотання про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №286 від 01.07.2019р. "Про внесення змін до наказу Міненерговугілля від 07.11.2018р. №554.". Заборонено Міністерству юстиції України, а також будь-якому іншому суб`єкту державної реєстрації, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», проводити у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запис про призначення головою комісії з реорганізації Державного підприємства "Волиньвугілля" ОСОБА_1.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником доведено наявність обставин, передбачених частиною 2 ст.150 КАС України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС).

Тобто, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вживаючи заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу №286 від 01.07.2019 та заборони Міністерству юстиції України, а також будь-якому іншому суб`єкту державної реєстрації, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», проводити у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запис про призначення головою комісії з реорганізації Державного підприємства "Волиньвугілля" ОСОБА_1, судом першої інстанції не надано оцінки доказам, співмірності, співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Посилання позивача та суду першої інстанції на ухвалу Нововолинського міського суду від 26.11.2018р., по справі №165/2711/18 якою було відсторонено від посади, а ухвалою від 25.01.2019р. продовжено строк відсторонення від посади директора відокремленого підрозділу «Шахта №9 «Нововолинська» Державного підприємства «Волиньвугілля» ОСОБА_1 , тобто особи, призначеної до складу комісії з реорганізації позивача, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на те, що такий строк було продовжено до 25 лютого 2019 року. Натомість спірний наказ №286 видано відповідачем 01 липня 2019 року.

Викладене свідчить про непропорційність та неправомірність застосованих судом заходів забезпечення позову,

При цьому, зазначені позивачем у клопотанні про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2019 року про забезпечення адміністративного позову скасувати.

У задоволенні заяви Державного підприємства "Волиньвугілля" про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: