Справа № 520/11995/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 р.Справа № 520/11995/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Чалого І.С. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Сафронової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 року (суддя Горшкова О.О.; м. Харків; повний текст складено 16.05.2019) по справі № 520/11995/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не оформлення всіх необхідних документів та свого подання про призначення пенсії стосовно ОСОБА_1 як працівника навчального Закладу та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо необчислення ОСОБА_1 призначеної пенсії як працівнику навчального закладу, зазначеного в пункті "ж" ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області оформити всі необхідні документи та своє подання про призначення пенсії стосовно ОСОБА_1 - як працівника навчального закладу, зазначеного в пункті "ж" ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області обчислити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років як працівнику навчального закладу, зазначеного у пункті "ж" ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що порушення своїх прав та допущення відповідачем 1 протиправної бездіяльності, позивач вбачає в тому, що Головне управління Національної поліції в Харківській області відмовилось прийняти від ОСОБА_1 заяву та необхідні документи для обчислення пенсії з урахуванням права позивача на пенсійне забезпечення за пунктом "ж" ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Як зазначив позивач, результатом допущення Головним управління Національної поліції в Харківській області бездіяльності у вищезазначеній формі, стало те, що ГУПФУ в Харківській області призначено позивачу пенсію за вислугою років на загальних умовах, тобто не як працівнику навчального закладу МВС України, як того бажав позивач, а як поліцейському, звільненому з лав Національної поліції України. Позивач звернув увагу суду, що визнання за особою права на пенсійне забезпечення не відноситься до компетенції ГУНП в Харківській області, а є безпосередньою компетенцією Пенсійного фонду України. При цьому, ГУНП в Харківській області наділене повноваженнями лише щодо підготовки та подання необхідних документів до територіальних органів ПФУ України, які і приймають рішення про призначення бо відмову у призначенні пенсії.

Представник відповідача 1 - Головного управління Національної поліції в Харківській області заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказав, що ОСОБА_1 із заявою про призначення йому пенсії за пунктом "ж" ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до управління не звертався. Поряд з цим, представник відповідача зазначив, що 06.11.20115 року позивач був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ, оскільки станом на 06.11.2015 року позивач мав статус особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, а не статус працівника навчального закладу МВС України. Також, представник відповідача вказав, що ОСОБА_1 звільнено з посади начальника сектору кримінальної поліції Коломацького ВП Валківського ВП ГУНП в Харківській області, тобто як поліцейського, на підставі чого і були надіслані відповідні матеріали до ГУПФУ в Харківській області для призначення пенсії. При цьому, відповідач 2 вважає, що направити матеріали до ГУПФУ в Харківській області для призначення позивачу, як колишньому працівнику навчального закладу, у ГУНП в Харківській області правових підстав нема, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказав, що компетенція управління обмежується виключно вирішенням питання про наявність/відсутність підстав для призначення особі того чи іншого виду пенсії відноситься до виключних (дискреційних) повноважень територіального органу ПФУ саме на підставі документів, які надані уповноваженим структурним підрозділом пенсійного забезпечення військовослужбовців (у даному випадку - ГУНП в Харківській області), а тому права позивача відповідачем 2 жодним чином не порушені.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Харківській області щодо неприйняття від ОСОБА_1 заяви та документів для формування подання про призначення пенсії ОСОБА_1 за пунктом «ж» ст. 1-2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Харківській області прийняти від ОСОБА_1 заяву з відповідним переліком документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за пунктом "ж" ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Харківській області виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області матеріали для призначення пенсії ОСОБА_1 за пунктом «ж» ст. 1-2 відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, 61002, ).

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, з порушення норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що він безпосередньо звернувся до ГУПФУ в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії на підставі п. "ж" ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та надав для цього необхідні документи, однак вказана заява не була розглянута відповідачем по суті поставленого питання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, ГУНП в Харківській області подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відмовити у задоволенні позовних вимог щодо ГУНА в Харківській області.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що позивачем не доведено факт відмови у прийнятті відповідачем його заяви та всіх необхідних документів для призначення пенсії, а рішення суду першої інстанції ґрунтується лише на поясненнях позивача.

Заперечуючи проти доводів та вимог апеляційної скарги відповідача-2, позивачем подано відзив в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог до ГУНП в Харківській області - без змін.

ГУПФУ в Харківській області подано відзив на апеляційну скаргу позивача в якій, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити. Також ГУПФУ в Харківській області подано відзив на апеляційну скаргу ГУРП в Харківській області в якій, вважаючи вимоги апеляційної скарги обґрунтованими, просить суд апеляційної інстанції її задовольнити, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати, оскільки воно ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача-1, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ГУНП в Харківській області - задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 01.03.1993 року по 13.09.1994 року ОСОБА_1 був слухачем в Харківському інституті внутрішніх справ; з 13.09.1994 року по 01.04.1995 року був курсантом факультету № 1 в Харківському інституті внутрішніх справ; з 01.04.1995 року по 01.08.1995 року був курсантом факультету № 1 Університету внутрішніх справ, після закінчення Університету внутрішніх справ позивача відкомандировано у розпорядження Університету внутрішніх справ України в Одеській області.

В період з 01.08.1995 року по 10.10.1996 року ОСОБА_1 перебував на посаді викладача в Одеському інституті внутрішніх справ України.

З 10.10.1996 року по 01.10.1999 року перебував на посаді ад`ютанта докторантури на ад`єнктури Університету внутрішніх справ (а.с. 47).

з 01.10.1999 року по 06.11.2015 року ОСОБА_1 працював на викладацьких посадах в Харківському національному університеті внутрішніх справ України.

Наказом ХНУВС від 06.11.2015 року № 205 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас ЗС України за ст.. 64 п. «з» ( у зв`язку з переводом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої вади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України з 06.11.2015 року.

Наказом ХНУВС від 11.12.2015 року № 223 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду професора кафедри оперативно - розшукової діяльності факультету № 2 ХНУВС з 07.11.2015 року.

В період з 07.11.2015 року по 01.03.2016 року перебуває на викладацьких посадах в Харківському національному університеті внутрішніх справ України.

Також, з послужного списку позивача вбачається, що відповідно до ч. 15 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про Національну поліцію" період роботи на посаді професора та доцента кафедри ОРД факультету № 2 ХНУВС з 07.11.2015 року по 01.03.2016 року підлягає зарахуванню до вислуги років для призначення пенсії за вислугою років відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно записів в послужному списку ОСОБА_1 в періоди з 01.03.2016 року по 29.08.2016 року, та з 29.08.2016 року по 12.01.2018 року продовжував працювати на посаді доцента ХНУВС, а вказані періоди роботи позивача зафіксовано як служба в Національній поліції України (а.с. 49).

Наказом ХНУВС від 26.12.2017 року № 456 о/с ОСОБА_1 звільнений з посади та направлений у розпорядження Національної поліції України, з 12.01.2018 року.

Наказом ГУНП в Харківській області від 11.04.2018 року № 87 о/с ОСОБА_1 , полковника поліції, начальника сектору кримінальної поліції Коломацького відділення поліції Валківського відділу поліції ГУНП в Харківській області, звільнено відповідно до п.2 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 176).

12.04.2018 року звернувся до начальника СППЗ ГУНП в Харківській області полковника поліції Новикова В.В . із заявою про призначення пенсії за вислугою років (а.с. 99).

Під час дослідження судом вищевказаної заяви, представник відповідача 1 пояснив, що вона по суті не була розглянута Головним управлінням Національної поліції України в Харківській області, оскільки заява була не встановленого зразка. Поряд із цим, представник відповідача 1 зазначила, що з її змісту суб`єкт владних повноважень зрозумів обставини звернення та бажання ОСОБА_1 призначити йому пенсію за вислугою років. У зв`язку із чим, відповідачем було самостійно сформовано необхідний пакет документів, який разом із Поданням про призначення пенсії від 26.04.2018 року № 100/36332 відповідачем 1 скеровано до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (а.с.172-194).

26.04.2018 року ГУНП в Харківській області сформовано подання про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років за № 100/36332 (а.с. 172).

Так, у вказаному поданні зазначено, що ОСОБА_1 , полковник поліції, начальник сектору кримінальної поліції Коломацького ВП Валківського ВП ГУНП в Харківській області, звільнений у запас згідно наказу ГУНП в Харківській області від 11.04.2018 року по ст. 77 ч.1 п.2 (через хворобу).

Як вбачається зі змісту протоколу ГУ ПФУ в Харківській області від 21.05.2018 року пенсію ОСОБА_1 призначено з 12.04.2018 року згідно Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року (а.с. 170).

11.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до начальника сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області полковника поліції Новикова В ,В. із заявою, в якій просив надати розпорядження підлеглим особам про прийняття від ОСОБА_1 заяви та всіх необхідних документів, які стосуються призначення пенсії за вислугу років на умовах пункту «ж» ст.. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснити підготовку та подання цих документів до органу, який приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії за вислугою років (а.с. 35-36). Вказана заява позивача отримана ОСОБА_4 11.06.2018 року.

Крім того, 27.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУПФУ в Харківській області із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії з дня її призначення за правилами нарахування пенсії за вислугою років як особам, вказаним у п. «ж» ч.1 ст. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 38-39).

У вказаній заяві ОСОБА_1 також звернув увагу управління на те, що право вибору пенсії належить заявнику відповідно до ст..7 ч. 11 ст. 43 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та ч. 2 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є частиною пенсійного законодавства.

Листом від 26.10.2018 року № 5278/С-14 ГУ ПФУ в Харківській області повідомлено ОСОБА_1 про розгляд його заяви та зазначено, що на підставі рішення Кабінету Міністрів України силові міністерства та відомства повідомляють ПФУ про підстави перерахунку пенсії військовослужбовцям та надають відповідні документи для проведення перерахунку. З огляду на зазначене, підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 відсутні (а.с. 43-44).

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що фактично ГУНП в Харківській області, обмеживши позивача у його праві на звернення до відповідача 1 із заявою та документами про призначення пенсії за п. «ж» ст. 1-2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», передчасно, зробив висновок про невідповідність позивача переліку осіб, які мають право на отримання такої пенсії за п. «ж» ст. 1-2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З цих підстав, суд першої інстанції, з метою уникнення повторного звернення особи до суду для відновлення своїх прав, з урахуванням вимог ст. 9 КАС України, дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУНП в Харківській області прийняти від ОСОБА_1 заяву з відповідними документами для призначення ОСОБА_1 пенсії за пунктом "ж" ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області матеріали для призначення пенсії позивачу за п. «ж» ст. 1-2 відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що до вимоги до ГУПФУ в Харківській області, є передчасними, оскільки наразі ГУНП в Харківській області до ГУ ПФУ в Харківській області з поданням про призначення пенсії позивачу за пунктом "ж" ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не звертався, а відтак ГУ ПФУ в Харківській області на момент вирішення справи не вирішив питання про призначення, обчислення та виплату вказаної пенсії позивачу та не прийняв жодного рішення та вчинив дій, у разі не згоди з чим позивач має право на звернення до суду.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції, з таких підстав.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Згідно із ст. 1 Закону № 2262-ХІІ, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника

Відповідно до ст. 1-2 Закону № 2262-ХІІ, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби):

б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту;

ж) державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Згідно із п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначені види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Частиною 3 статті 17 Закону № 2262-ХІІ до вислуги років осіб, зазначених у пункті "ж" статті 1-2 цього Закону, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ України або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

В частині 2 статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що поліцейським додатково зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції.

В частині 3 статті 17 Закону № 2262-ХІІ зазначено, що до вислуги років осіб, зазначених у пункті "ж" статті 1-2 цього Закону, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ України або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах".

Відповідно до ст. 48 Закону № 2262-ХІІ, заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до п.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно із п. 7-1 Порядку № 3-1, для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи:

заява про призначення пенсії (додаток 1);

грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби;

військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію);

документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно з пунктом "б" статті 12 Закону);

довідка МСЕК про визнання особи інвалідом;

копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

довідка ВАТ "Ощадбанк" або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ "Ощадбанк"; копія паспорта.

Згідно з п.п.12-13 Порядку № 3-1, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку. Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку. Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.

З системного аналізу вищезазначених норм права випливає, що органом, який наділений компетенцією щодо призначення (перерахунку) пенсії, у тому числі, і колишнім працівникам МВС, є відповідні територіальні головні управління Пенсійного фонду України, куди пенсіонер має право звернутись через уповноважені структурні підрозділи Міністерства внутрішніх справ України, на які покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів з формуванням відповідного подання.

Тобто, компетенція уповноваженого структурного підрозділу пенсійного забезпечення військовослужбовців (у даному випадку - ГУНП в Харківській області) обмежується виключно оформленням поданих заявником документів у відповідності до Порядку № 3-7, формування подання про призначення пенсії та надіслання поданих документів до органу, який призначає пенсію, а вирішення питання про наявність/відсутність підстав для призначення особі пенсії відноситься до виключних (дискреційних) повноважень територіального органу ПФУ.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що ГУНП в Харківській області не виконано свої безпосередні обов`язки, які повинні та мають бути ним виконані в силу вимог чинного законодавства, чим допущено протиправну бездіяльність щодо неприйняття від ОСОБА_1 заяви та документів для формування подання про призначення пенсії ОСОБА_1 за пунктом п. «ж» ст. 1-2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Матеріали справи свідчать, що позивач 12.04.2018 року звернувся до начальника СППЗ ГУНП в Харківській області полковника поліції Новикова В.В . із заявою про призначення пенсії за вислугою років. 26.04.2018 року ГУНП в Харківській області сформовано подання про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років за № 100/36332 (а.с. 172 т.1).

Відповідно до протоколу ГУ ПФУ в Харківській області від 21.05.2018 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років з 12.04.210 року згідно Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року (а.с. 170 т.1).

Таким чином, ГУНП в Харківській області на виконання вищенаведених положень Порядку № 3-1 було здійснено оформлення поданих позивачем документів і подання про призначення пенсії та направлено подані документи до пенсійного органу, після чого ГУПФУ в Харківській області було прийнято рішення про призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Посилання суду першої інстанції на заяву ОСОБА_1 від 11.06.2018 року та відповідь відповідача-1 від 09.07.2018, як на докази, що підтверджують допущення ГУНП в Харківській області, бездіяльності у спірних правовідносинах щодо неприйняття від ОСОБА_1 заяви та документів для формування подання про призначення пенсії позивачу за пунктом п. «ж» ст. 1-2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, колегія суддів вважає необґрунтованим та безпідставним, враховуючи наступне.

Як вбачається із поданої ОСОБА_1 начальникові сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області заяви від 11.06.2018 року, позивач просив надати розпорядження підлеглим особам про прийняття від ОСОБА_1 заяви та всіх необхідних документів, які стосуються призначення пенсії за вислугу років на умовах пункту «ж» ст. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснити підготовку та подання цих документів до органу, який приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії за вислугою років, з посиланням на те, що працівники сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області відмовляються приймати від нього заяву та необхідні документи. До вказаної заяви позивачем було надано ксерокопію заяви до начальника ГУПФУ в Харківській області від 26.04.2018 та ксерокопію відповіді ГУПФУ в Харківській області від 16.05.2018 № 3070.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивачем додатково надавались до ГУНП в Харківській області заяви та будь-які документи, що стосуються призначення пенсії на умовах пункту «ж» ст. 1-2 Закону, та що такі документи не було прийнято відповідачем, як до звернення із зазначеною заявою від 11.06.2018 так і після отримання позивачем відповіді. Відповідні документи не були надані позивачем і в якості додатку до заяви за 11.06.2018.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів не вбачає будь-яких порушень прав позивача з боку відповідача-1 у спірних правовідносинах та вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУНП в Харківській області необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що зобов`язання ГУНП в Харківській області прийняти від ОСОБА_1 заяву з відповідними документами для призначення ОСОБА_1 пенсії за пунктом "ж" ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області матеріали для призначення пенсії позивачу за п. «ж» ст. 1-2 відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Колегія суддів зазначає, що Порядком № 3-1 встановлено єдиний перелік документів, що подаються для призначення пенсії за вислугу років. Законом № 2262-ХІІ визначено єдині умови для призначення пенсії за вислугу років особам, які зазначені як в п. "б" так і в п. "ж" ст. 1-2 Закону № 2262-ХІІ. При цьому, станом на час звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 вже призначено пенсію за вислугу років за цим Законом, тобто право позивача на призначення даного виду пенсії вже реалізовано. Отже, обчислення пенсії як працівнику навчального закладу, тобто як особі, зазначеної у п. "ж" ст. 1-2 Закону № 2262-ХІІ не потребує нового призначення пенсії через те, що пенсію обчислено із заробітку та стажу позивача як поліцейського, тобто як особі, зазначеної в п. "б" ст. 1-2 цього Закону.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач у зв`язку із отриманням додаткових документів з ХНУВС бажає реалізувати своє право на обчислення пенсії як працівнику навчального закладу, тобто на умовах згідно із п. "ж" ст. 1-2 Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з чим він звертався до ГУПФУ в Харківській області із заявою про перерахунок призначеної пенсії. Тобто позивач бажає здійснити перерахунок вже призначеної пенсії, здійснивши її обчислення на підставі додатково поданих документів.

Відповідно до п. 23 Порядку № 3-1, перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону.

Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Відповідно до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Матеріали справи свідчать, що 27.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУПФУ в Харківській області із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії з дня її призначення за правилами нарахування пенсії за вислугою років як особам, вказаним у п. «ж» ч.1 ст. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 38-39 т.1).

До заяви позивачем було надано оригінал довідки ХНУВС від 24.04.2018 № 4/554 про види основного грошового забезпечення на час його звільнення з ОВС, оригінал грошового атестату № 104 від 06.06.2018 № 4/691 ХНУВС та оригінал довідки ХНУВС від 24.04.2018 № 4/555д про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії.

Листом від 26.10.2018 року № 5278/С-14 ГУ ПФУ в Харківській області повідомлено ОСОБА_1 про розгляд його заяви та зазначено, що на підставі рішення Кабінету Міністрів України силові міністерства та відомства повідомляють ПФУ про підстави перерахунку пенсії військовослужбовцям та надають відповідні документи для проведення перерахунку. З огляду на зазначене, підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 відсутні (а.с. 43-44).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач звертався до ГУПФУ в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії не у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення військовослужбовців, а на підставі додатково поданих позивачем документів які, як на думку позивача, дають право на підвищення пенсії, тобто у відповідності до п. 23 Порядку № 3-1, а не п. 24 цього Порядку та згідно із ч. 1-2 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ.

Таким чином, заява позивача про перерахунок пенсії ГУПФУ в Харківській області не розглянута по суті поставлених позивачем у заяві питань, рішення за результатами її розгляду - не прийнято, що на переконання суду апеляційної інстанції, не є законним способом поведінки державного органу та є формальною відповіддю на звернення, у той час рішення про перерахунок чи про відмову в перерахунку пенсії повинно бути оформлене розпорядчим індивідуальним правовим актом та не може оформлятися листом як відповідь на заяву про перерахунок пенсії в порядку Закону України «Про звернення громадян».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що саме діями ГУПФУ в Харківській області порушено права позивача у спірних правовідносинах, внаслідок неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 27 вересня 2018 року про перерахунок пенсії з дня її призначення за правилами нарахування пенсії за вислугу років як особам, вказаним у п. "ж" ч. 1 ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та необхідність, враховуючи вищевикладене, вийти за межі позовних вимог та визнати такі дії органу пенсійного фонду протиправними.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання ГУПФУ в Харківській області обчислити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років як працівнику навчального закладу, зазначеного у пункті "ж" ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", колегія суддів зазначає, що вказана позовна вимога на даний час є передчасною, оскільки фактично заява про перерахунок пенсії ГУПФУ в Харківській області не розглядалась та рішення про перерахунок пенсії або про відмову у здійсненні такого перерахунку відповідачем не приймалось.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що належним способом захисту позивача у спірних правовідносинах є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 вересня 2018 року про перерахунок пенсії з дня її призначення за правилами нарахування пенсії за вислугу років як особам, вказаним у п. "ж" ч. 1 ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та додатково подані ним для перерахунку пенсії документи, з прийняттям за результатами їх розгляду відповідного рішення.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права, про які зазначено вище, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 року по справі № 520/11995/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 27 вересня 2018 року про перерахунок пенсії з дня її призначення за правилами нарахування пенсії за вислугу років як особам, вказаним у п. "ж" ч. 1 ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 вересня 2018 року про перерахунок пенсії з дня її призначення за правилами нарахування пенсії за вислугу років як особам, вказаним у п. "ж" ч. 1 ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та додатково подані ним для перерахунку пенсії документи, з прийняттям за результатами їх розгляду відповідного рішення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 12.11.2019 року