Справа № 520/4132/19
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 р.Справа № 520/4132/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

за участю представника позивача Казарінової А.А.,

за участю представника відповідача Насібулліної Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗАВТОМАТИКА" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., місце складання м. Харків, повний текст складено 20.06.19 року по справі № 520/4132/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗАВТОМАТИКА"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗАВТОМАТИКА", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення №1 та №1 від 26.03.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки перевірки, на підставі яких були винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення, ґрунтуються лише на припущеннях та спростовуються наявними у нього первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, які, в свою чергу, свідчать про реальне здійснення спірних господарських операцій. Крім того, оскаржувані податкові повідомлення - рішення складені з порушенням строків.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 у справі № 520/4132/18 відмовлено в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗАВТОМАТИКА" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд визнав встановленими, невідповідністю висновків , викладених у рішенні суду обставинам справи, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх помилковими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, контролюючим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "УКРГAЗАВТОМАТИКА" (податковий номер 31440428)з питань дотримання податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД » (податковий номер 40921310) за грудень 2016 року, що містяться у податкових деклараціях з ПДВ за січень 2017 року, ТОВ «ПОЛЮС КАПІТАЛ» ( податковий номер 40816361) за листопад 2016 року, ТОВ «НВП «УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» (податковий номер 36374863) за вересень та подальшої реалізації.

Результати перевірки викладено в акті від 08.06.2018 року №2324/20-40-14-11-11/31440428 ( а.с.18- 40).

Висновки перевірки свідчать про порушення ТОВ "УКРГAЗАВТОМАТИКА" п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ПК України, що призвело до завищення податкових зобов`язань у сумі ПДВ в розмірі 693748 грн., в т.ч. у вересні 2016 року на суму ПДВ у розмірі 432400 грн., у листопаді 2016 року на суму ПДВ у розмірі 251730 грн., у грудні 2016 року на суму ПДВ у розмірі 9618 грн; п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 1069994 грн., в тому числі за вересень 2016 року на суму ПДВ у розмірі 681561 грн., за листопад 2016 року на суму ПДВ у розмірі 333245 грн., за січень 2017 року у сумі 55188 грн., в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну сум 389503 грн., в тому числі за вересень 2016 року у сумі 259691 грн., за листопад 2016 року у сумі 129 812 грн., та зменшено від`ємне значення ПДВ за вересень 2016 року у сумі 419 грн., за січень 2017 року у сумі 47 731 грн.

Підставою для встановлення в акті перевірки порушень позивачем податкового законодавства та як наслідок прийняття контролюючим органом спірних податкових повідомлень-рішень, при наявності матеріалів податкової інформації інших контролюючих органів та вироку Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2017 року по справі 757/33900/17-к, яким було визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, яка домовилась з іншою особою про придбання та перереєстрацію на своє ім`я, як засновника та службової особи підприємства, в органах державної влади юридичних осіб, зокрема, ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД» за грошову винагороду, без наміру здійснювати законну господарську діяльність та з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, стала неможливість підтвердження позивачем реальності придбання товарів від ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД», "розрив ланцюга постачання" внаслідок невстановлення джерела походження товару, який ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД» передано за договором купівлі-продажу позивачу, а отже - правомірність формування податкових зобов`язань та податкового кредиту своїм покупцям.

На підставі висновків вказаного акту перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення - рішення 05.07.2018 року № 2, № 2, № 2, які були оскаржені позивачем до ДФС України в адміністративному порядку.

Рішенням про результати скарги від 25.09.2018 року № 14693/к/98-99-11-01-02-25 ДФС України вказані податкові повідомлення - рішення були скасовані в частині взаємовідносин із ТОВ «ПОЛЮС КАПІТАЛ» , ТОВ «НВП «УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» , а в іншій частині, щодо взаємовідносин з ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД » - залишено без змін ( а.с.78-82).

26.03.2019 у зв`язку із скасуванням ДФС податкових повідомлень рішень 05.07.2018 року № 2, № 2, № 2 ГУ ДФС у Харківській області склало нові податкові повідомлення-рішення: № 1 яким позивачу зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2017 року у розмірі 47731 грн., № 1 яким позивачу зменшено суму податкових зобов`язань за грудень 2016 року на суму 9618 грн. та зменшено суму податкового кредиту за січень 2017 року на суму 7457 грн. ( а.с.15-17).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено реальність здійснення господарських операцій позивача з його контрагентами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до п.185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів та послуг.

В силу п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД» укладено договір № 1212/16 від 12.12.2016 року за яким, ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД» зобов`язується поставити позивачу товар, а позивач - його прийняти та оплатити в кількості та за ціною, згідно видаткової накладної ( а.с.83).

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем до матеріалів справи надано видаткові накладні, податкові накладні від 13.12.2016 року № 23 на суму ПДВ 1787,88 грн., від 12.12.2016 року № 16 на суму ПДВ 26699,88 грн., від 12.12.2016 року № 15 на суму ПДВ 26699,88 грн., товарно-транспортні накладні, звіт про дебетові та кредитові операції по рахунку, видаткові накладні щодо реалізації позивачем придбаного у ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД» товару по ланцюгу подальшої реалізації на користь контрагентів - КЗОЗ "Харківська міська дитяча стоматологічна поліклініка № 1", ТОВ "Чугуївський масло завод", Харківський національний медичний університет", ПАТ "Укргазвидобування", Головне управління ДФС у Харківській області, ТОВ "Компанія "Новий офіс", довіреності на отримання товару від позивача уповноваженими особами зазначених контрагентів - покупців, товарно-транспортні накладні на перевезення товару по ланцюгу постачання рахунки - фактури ( а.с.84-132).

Разом з тим, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в них докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріалами справи не підтверджено наявність у позивача необхідних умов для здійснення господарської діяльності: власних або орендованих складських приміщень, доказів оприбуткування товару, отриманого від ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД» на складі, рух товару на складі, наявність власних або орендованих транспортних засобів, наявність трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності, зокрема, з навантаження/розвантаження.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що товар, який ним було реалізовано по ланцюгу подальшої реалізації на користь контрагентів - КЗОЗ "Харківська міська дитяча стоматологічна поліклініка № 1", ТОВ "Чугуївський масло завод", Харківський національний медичний університет", ПАТ "Укргазвидобування", Головне управління ДФС у Харківській області, ТОВ "Компанія "Новий офіс" є тим товаром, який позивач придбав саме у ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД ».

Позивач вказував, що підтвердженням господарських операцій є зареєстровані податкові накладні та виписки банку, за якими перераховано на користь ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД » кошти за договором у сумі 331125,86 грн.

Крім того, позивач, як довід про реальність господарських операцій між ним та ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД » наполягав на повному виконанні умов договору № 1212/16 від 12.12.2016 року.

У свою чергу, сумою договору є 500000 грн., а договір виконано на 331125,86 грн., доказів купівлі товару у ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД » на решту суми суду не надано, крім того, купівля - продаж товару відбулась 12.12.2016 року та 13.12.2016 року, а строк дії договору - до 31.12.2016 року.

Доказів продовження строку його дії, або внесення змін в частину його ціни до суду не надано.

Крім того, перерахування коштів позивачем на користь ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД » відбулось вже після закінчення строку дії договору.

Тобто, у період дії договору № 1212/16 від 12.12.2016 року відбулось невиконання його умов, яке полягало зі сторони ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД » у непередачі товару на повну суму договору, зі сторони позивача - у сплаті за товар вже після закінчення строку дії договору.

Пунктом 4 вищевказаного договору затверджено, що за невиконання його умов сторони несуть майнову відповідальність, а пунктом 6 чітко вказано про вирішення непереборних суперечок у господарському суді.

Доказів реалізації вказаних пунктів договору до суду не надано.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Відповідно до п. 2.1. вказаного Положення, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Пунктом 2.4 цього Положення передбачено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, оцінюватись при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Згідно зі ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши наявні в матеріалах справи первинні документи та оцінюючи подані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності у відповідності до ст.ст. 73-76 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів прийшла до висновку, що господарські операції позивача з ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД » не мали реального характеру з огляду на те, що недоліки наданих позивачем первинних документів в своїй сукупності дають підстави для висновку про те, що позивачем здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій і складено первинні документи всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про податкові порушення позивача, які спричинені фіктивністю відносин з ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД », що у повній мірі узгоджується з податковою інформацією, витяг з якої наведено в акті перевірки та вироком Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2017 року по справі 757/33900/17-к, яким було визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, яка домовилась з іншою особою про придбання та перереєстрацію на своє ім`я, як засновника та службової особи підприємства, в органах державної влади юридичних осіб, зокрема, ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД» за грошову винагороду, без наміру здійснювати законну господарську діяльність та з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що можливі порушення податкового законодавства з боку контрагентів покупця/замовника за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та не є підставою для позбавлення покупця сформованих сум податкових вигод за фактично вчиненою операцією, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки перевіркою не встановлено нереальності подальшого ланцюгу постачання, що узгоджується з тим, що "розрив ланцюга постачання" відбувся саме у подальшій реалізації товару ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД» позивачеві внаслідок невстановлення джерела походження товару, який ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД» передано за договором купівлі-продажу позивачу, що свідчить про те, що товар, який позивач реалізував на користь КЗОЗ "Харківська міська дитяча стоматологічна поліклініка № 1", ТОВ "Чугуївський масло завод", Харківський національний медичний університет", ПАТ "Укргазвидобування", Головне управління ДФС у Харківській області, ТОВ "Компанія "Новий офіс" не є тим товаром, який був предметом за договором, укладеним з ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД ».

Крім того, податкові накладні виписані ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД» датовані 12.12.2016 року та 13.12.2016 року, а певні рахунки-фактури позивача, у взаємовідносинах з КЗОЗ "Харківська міська дитяча стоматологічна поліклініка № 1", ТОВ "Чугуївський масло завод", Харківський національний медичний університет", ПАТ "Укргазвидобування", Головне управління ДФС у Харківській області, ТОВ "Компанія "Новий офіс" на певний асортимент товару складені раніше, а саме: 06.12.2016 року, 07.12.2016 року, 09.12.2016 року, 18.10.2016 року, 05.12.2016 року, 01.12.2016 року, тобто, ще до укладення договору з ТОВ «ТОП СТРІМ ТРЕЙД».

Так, видаткові накладні, виписані позивачем вказаним контрагентам, датовані з 12.12.2016 року, проте, до матеріалів справи не надано договорів позивача з КЗОЗ "Харківська міська дитяча стоматологічна поліклініка № 1", ТОВ "Чугуївський масло завод", Харківський національний медичний університет", ПАТ "Укргазвидобування", Головне управління ДФС у Харківській області, ТОВ "Компанія "Новий офіс" зі змісту яких можливо було б встановити той факт, що спочатку позивач формує відповідні рахунки на певні товари, а вже потім, здійснює пошук контрагента, який ці товари може реалізувати позивачеві.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення строків винесення спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки сумніви позивача, викладені в апеляційній скарзі не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, натомість, судовим розглядом підтверджено дотримання відповідачем до п.7 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 року № 1204.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість заявлених позовних вимог, натомість судовим розглядом підтверджено правомірність рішення суб`єкта владних повноважень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судове рішення, зводяться до переоцінки належним чином проаналізованих судом першої інстанції доказів та не дають підстав вважати висновки суду помилковими, а застосування норм матеріального та процесуального права - неправильним.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 у справі № 520/4132/18 відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗАВТОМАТИКА" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року по справі № 520/4132/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 18.11.2019 року