Справа № 640/13225/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурної інспекції України, заступника начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області Кметя Андрія Миколайовича про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної архітектурної інспекції України (далі - Відповідач-1, ДАБІ України), заступника начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області Кметя Андрія Миколайовича (далі - Відповідач-2, заступник начальника Управління ДАБІ у Чернігівській області Кметь А.М.) про:

- визнання протиправним рішення заступника начальника Управління ДАБІ у Чернігівській області Кметя А.М., викладене у п. 7 Пропозиції щодо преміювання Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області за січень 2019 року;

- скасування наказу «Про преміювання працівників Держархбудінспекції за січень 2019 року» №1-П від 25.01.2019 року в частині преміювання завідувача сектору правової роботи Управління ДАБІ у Чернігівській області ОСОБА_1 ;

- зобов`язання ДАБІ України здійснити перерахунок заробітної плати завідувачу сектору правової роботи Управління ДАБІ у Чернігівській області ОСОБА_1 за січень 2019 року з урахуванням премії у розмірі 30%.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2019 року повернуто ОСОБА_1 позовну заяву у зв`язку з неусуненням її недоліків, визначених в ухвалі від 24.07.2019 року, а саме - ненадання документу про сплату судового збору, оскільки надане Позивачем посвідчення не підтверджує його право на звільнення від його сплати, та ненадання нової редакції позовної заяви із зазначенням усіх відомостей про відповідачів.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та відкрити провадження у справі. Свою позицію обґрунтовує тим, що необізнаність останнього із персональними даними заступника начальника Управління ДАБІ у Чернігівській області ОСОБА_2 унеможливлювала вказання його реєстраційного номеру облікової картки платника податків та електронної адреси, а посвідчення інваліда війни є документом, що підтверджує право ОСОБА_1 на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та, відповідно, на звільнення від сплати судового збору на підставі п. 8 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

У межах встановлених судом строків відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 24.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з підстав: незазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків ОСОБА_2 , а також відомі номери, офіційні електронні адреси або адреси електронної пошти; незазначення номера та дати пропозиції щодо преміювання Управління ДАБІ у Чернігівській області за січень 2019 року; ненадання документа про сплату судового збору з огляду на те, що особа з інвалідністю третьої групи не звільняється від сплати судового збору.

Спосіб усунення недоліків було визначено судом першої інстанції шляхом надання:

- нової редакції позовної заяви разом з її копією для учасників справи (у якій: зазначити реєстраційний номер облікової картки платника податків, ідентифікаційний код ОСОБА_2 , відомі офіційні електронні адреси або адреси електронної пошти сторін; вказати номер та дату оскаржуваного рішення (п.1 позовних вимог);

- докази сплати судового збору за 3 вимоги немайнового характеру на суму 2 305,40 грн.

Згаданою ухвалою надано строк для усунення визначених у судовому рішенні недоліків - п`ять днів з моменту вручення копії ухвали, копію якої Позивачем було отримано 08.08.2019 року (а.с. 7) та підтверджується останнім.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 було направлено 12.08.2019 року клопотання, в якому зазначено, що, по-перше, пропозиція щодо преміювання Управління ДАБІ у Чернігівській області за січень 2019 року, згідно наданої до позовної заяви її копії, не містить номера ні дати, по-друге, в силу приписів п. 8 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю внаслідок війни.

Ухвалою від 19.08.2019 року суд першої інстанції повернув позовну заяву з посиланням на те, що вимоги ухвали від 24.07.219 року виконані не були, оскільки: ОСОБА_1 не було надано документ, що підтверджує його право на звільнення від сплати судового збору на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», адже його приписи на осіб з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи не поширюються; Позивачем не надано нову редакцію позовної заяви з копіями для учасників справи із зазначенням відомостей про них та номеру і дати оскаржуваного рішення (п. 1 позовних вимог).

Однак з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Приписи п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України визначають, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, єдиною підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України є неусунення позивачем недоліків позовної заяви в установлений судом строк.

Як було встановлено вище, серед недоліків позовної заяви судом першої інстанції було визначено її невідповідність вимогам п. п. 2, 4 ч. 5 ст. 160 та ч. 3 ст. 161 КАС України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 не було зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_2 та його офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти. Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що Позивачем були зазначені такі реквізити щодо нього особисто та щодо ДАБІ України, що дає підстави погодитися з твердженням останнього про те, що він зазначив всі відомі йому дані про ОСОБА_2 .. Тим більше, процесуальний закон вимагає зазначення таких відомостей про учасника справи виключно у випадку, якщо вони наявні позиву.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає помилковим твердження суду першої інстанції щодо невідповідності поданої позовної заяви положенням п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовні заяві зазначають, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Вказуючи на недотримання даного пункту ОСОБА_4 , Окружний адміністративний суд міста Києва зазначив, що останнім не зазначено у пункті 2 прохальної частини позовних вимог номера і дати пропозиції щодо преміювання Управління ДАБІ у Чернігівській області за січень 2019 року. Водночас, такі висновки суду першої інстанції є передчасними з огляду на те, що, як було підкреслено Позивачем у клопотанні від 12.08.2019 року, вказана пропозиція, копія якої додана до матеріалів справи, відповідних реквізитів не містить.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як зазначив суд першої інстанції, на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору ОСОБА_4 надано посвідчення серії НОМЕР_1 про те, що останній є інвалідом 3 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. Разом з тим, на переконання Окружного адміністративного суду міста Києва, даний документ не свідчить про звільнення Позивача від сплати судового збору згідно п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідні висновки суду першої інстанції судова колегія вважає помилковими.

Так, згідно п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Зі змісту посвідчення серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

В силу положень ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать не лише особи, прямо зазначені у даній статті, а також й особи, які до них прирівняні. При цьому, згідно п. 23 ст. 13 вказаного Закону особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються, зокрема, пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції не було враховано, що оскільки ОСОБА_1 додавав до позовної заяви та апеляційної скарги копію посвідчення інваліда ІІІ групи, що дає право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни та інвалідів війни, то відповідно до вищезазначених правових норм він звільнений від сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі № 800/203/17.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Зі змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, а також встановлені вище обставини, свідчить, що постановлена передчасно оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню як така, що прийнята передчасно.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Викладене, у свою чергу, свідчить про відсутність у суду апеляційної інстанції повноважень за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення позовної заяви приймати ухвалу про відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим відповідні вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви було неправильно застосовано норми матеріального права щодо наявності у Позивача права на звільнення від сплати судового збору, а також порушено норми процесуального права в частині обов`язковості реквізитів позовної заяви, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 121, 169, 242-244, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 13» листопада 2019 року.