Справа № 0240/2240/18
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/2240/18 Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В. Суддя-доповідач: Граб Л.С.

14 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Іваненко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, в якому просив:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку з 83 % на 70 % від відповідних сум грошового забезпечення;

-зобов`язати відповідача здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років в розмірі 83 % від відповідних сум грошового забезпечення.

-зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити різницю між нарахованою та отриманою пенсією за період з 01.01.2018 по день, з якого почнеться виплата перерахованої йому пенсії у п.2 пенсії за вислугу років.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06.08.2018 позов задоволено:

-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 83 % на 70 % від відповідних сум грошового забезпечення;

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 83 % від відповідних сум грошового забезпечення;

-зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою йому та отриманою ним пенсією за період з 01.01.2018 по день, з якого почнеться виплата перерахованої йому пенсії в розмірі 83 % від відповідних сум грошового забезпечення за вислугу років.

Рішення суду набуло законної сили 05.09.2018 року.

13 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку ст.382 КАС України з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.08.2018 у справі № 0240/2240/18-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, а саме щодо невиплати різниці між нарахованою йому та отриманою ним пенсією за період з 01.01.2018 по день, з якою почалась виплата перерахованої йому пенсії у розмірі 83% від відповідних сум грошового забезпечення за вислугу років.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року заяву залишено без задоволення.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що відповідачем майже рік не виконується судове рішення, яким останнього зобов`язано здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсійних коштів. Однак, суд першої інстанції залишив поза увагою, що постановою про відкриття виконавчого провадження відповідачу надано десятиденний строк для добровільного виконання судового рішення, однак останній в зазначений термін кошти за рішенням суду не виплатив.

Також апелянт просив звернув увагу на те, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що затримка виконання судового рішення може бути у виняткових випадках виправдана, при цьому не навівши, які саме на думку суду випадки є винятковими та чи існував такий винятковий випадок, в рамках виконання рішення по даній справі. При цьому зазначивши, що рішення суду повинне бути виконане в розумний строк, не вказав, який строк в розумінні суду є розумним.

На переконання апелянта суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не застосував закон, який підлягає застосуванню та принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а тому судове рішення є незаконним та необгрунтованим.

30.10.2019 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з безпідставності вимог заявника, оскільки наявність спеціальних процедур та порядку, передбачає виконання рішення з урахуванням певного часу на його виконання. Затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку та процедури може у виняткових випадках бути виправдана.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно зі статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Так, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Відповідно до ч. 6 статті 245 КАС України, у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Згідно ч.1, 2 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Аналіз вищезазначеного дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. При цьому, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст.129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

У даному випадку, суд першої інстанції виходив з того, що за наслідками розгляду заяви позивача про встановлення судового контролю не було встановлено того, що відповідач створює перешкоди для виконання судового рішення, оскільки законом передбачена певна процедура погашення заборгованості з пенсійних виплат, згідно якої такі виплати здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має, а отже нарахована позивачу сума доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснена за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску і проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань. При цьому, суд першої інстанції послався на постанову Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Між тим, суд першої інстанції не звернув увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідачем взагалі вживалися можливі заходи з метою виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.08.2018 у даній справі в частині виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2018, в тому числі, відповідно до Порядку №649.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач стверджує, що на виконання Порядку №649 та Порядку 20-1, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 20.09.2018, відповідачем 21.01.2019 надано Пенсійному Фонду України інформацію щодо нарахованих коштів на виконання рішень суду, ухвалених в 2018 році для формування реєстру рішень та здійснення подальшої виплати, однак відомості на які посилаються орган пенсійного фонду, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.08.2018 у даній справі, а тому оскаржувану ухвалу суду не можливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає ст.242 КАС України.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

В той же час, за правилами статті 382 КАС України, вирішення питання щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення належить до повноважень того суду, який ухвалив це рішення, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду заяви позивача.

Керуючись ст.ст. 243, 245, 250, 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 370, 382, 383 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Іваненко Т.В.