Справа № 200/13100/19-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

15 листопада 2019 р. Справа №200/13100/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Новогродівської міської ради Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Новогродівської міської ради Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд:

- ухвалити рішення відповідно до якого у розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно скасувати запис про право власності № 17315632, дата, час державної реєстрації: 07.11.2016 14:38:15, державний реєстратор: Приватний нотаріус Сафонов Юрій Анатолійович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 467, виданий 07.11.2016, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сафонов Ю.А.;

- зобов`язати Новогродівську міську раду Донецької області, , ухвалити відповідне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Як вбачається з матеріалів позову, заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 29 січня 2019 року у справі № 242/2337/18 було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 07 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сафоновим Ю.А. (номер у Спадковому реєстрі №59765780, бланки: НВХ 430344), на спадкове майно померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з квартири АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,2 кв. м., загальною площею 42,5 кв. м.

Отримавши зазначене рішення суду від 29 січня 2019 року, яке набрало законної сили 01 березня 2019 року, позивач через свого представника ОСОБА_4 , звернувся за реєстрацією свого права власності на вищевказану квартиру до органу державної реєстрації прав на нерухоме майно Новогродівської міської ради Донецької області, на що отримав рішення державного реєстратора № 47946783 від 25 липня 2019 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, яким було відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на квартиру з реєстраційним номером 102, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , у зв`язку із наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Так, у результаті пошуку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, було встановлено наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , за іншою особою.

Посилаючись на неможливість реєстрації свого права власності, визнаного рішенням суду яке набрало законної сили, у зв`язку із наявністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрованого права власності на вищевказану квартиру АДРЕСА_1 , за іншою особою, а саме за ОСОБА_2 , позивач вважає, що запис про право власності № 17315632, про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру, за ОСОБА_2 , має бути скасований, а Новогродівську міську раду Донецької області, слід зобов`язати ухвалити рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за позивачем.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, набуваю висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з огляду на наступне.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Згідно із частиною 2 статті 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ. Адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи рішення про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Рішення про державну реєстрацію прав за ОСОБА_2 на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , і відповідний оскаржуваний запис про право власності № 17315632, стосувались реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою є захистом прав позивача на нерухоме майно від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

Суд зазначає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим, та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

За приписами статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (а також від 04 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16, та від 18 квітня 2018 року у справі № 804/1001/16).

Згідно із ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 6 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

За приписами ч. 1 ст. 23 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

На підставі наведеного слід відмовити у відкритті провадження у даній справі та роз`яснити заявнику, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства місцевим загальним судом.

Суд вважає доцільним роз`яснити також в цій ухвалі, що положеннями пункту 3 частини 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 170, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В АЛ И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Новогродівської міської ради Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити в цій ухвалі, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров