Справа № 815/5770/16
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2019 року

Київ

справа №815/5770/16

адміністративне провадження №К/9901/37956/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз»

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 (головуючий суддя: Коваль М.П., судді: Домусчі С.Д., Кравець О.О.)

у справі № 815/5770/16

за позовом Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз»

про адміністративний арешт коштів на рахунках платника податків,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - позивач, ДПІ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз» (далі - відповідач, ТОВ), в якому просила накласти арешт на кошти відповідача, які знаходяться на банківських рахунках підприємства: МФО 300528 АТ «ОТП БАНК» № рахунку НОМЕР_1 валюта рахунку 978-ЄВРО, МФО 300528 АТ «ОТП БАНК» № рахунку НОМЕР_1 валюта рахунку 980 українська гривня, МФО 300528 АТ «ОТП БАНК» № рахунку НОМЕР_1 валюта рахунку 840 долар США, МФО 328704 ЮЖНЕ ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_2 № рахунку НОМЕР_2 валюта рахунку 840 долар США, МФО 328168 ПАТ «МАРФІН БАНК» № рахунку НОМЕР_3 валюта рахунку 980 українська гривня, МФО 328704 ЮЖНЕ ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_2 № рахунку НОМЕР_4 валюта рахунку 980 українська гривня, МФО 328704 ЮЖНЕ ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_2 № рахунку НОМЕР_5 валюта рахунку 980 українська гривня, МФО 899998 Казначейство України (ел. адм. подат.) № рахунку НОМЕР_6 валюта рахунку 980 українська гривня, МФО 328168 ПАТ «МАРФІН БАНК» № рахунку НОМЕР_7 валюта рахунку 980 українська гривня, МФО 300528 АТ «ОТП БАНК» № рахунку НОМЕР_8 валюта рахунку 980 українська гривня, МФО 300528 АТ «ОТП БАНК» № рахунку НОМЕР_9 валюта рахунку -980 українська гривня.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 постанову суду першої інстанції скасовано, адміністративний позов задоволено: накладено арешт на кошти ТОВ, які знаходяться на його розрахункових рахунках: МФО 300528, АТ «ОТП Банк», розрахунковий рахунок НОМЕР_1, валюта 978-Євро, МФО 300528, АТ «ОТП Банк», розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , валюта-980-українська гривня, МФО 300528, АТ «ОТП Банк», розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , валюта 840-долар США, МФО 328704, Южне ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», м. Одеса, розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , валюта-840 долар США, МФО 328168, ПАТ «Марфін Банк», розрахунковий рахунок НОМЕР_3 , валюта 980-гривня, МФО 328704, Южне ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», м. Одеса, розрахунковий рахунок НОМЕР_4 , валюта 980-гривня, МФО 328704, Южне ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», м. Одеса, розрахунковий рахунок НОМЕР_4, валюта 980-гривня, МФО 899998, Казначейство України, розрахунковий рахунок НОМЕР_6, валюта 980-гривня, МФО 328168, ПАТ «Марфін Банк», розрахунковий рахунок НОМЕР_7 , валюта 980-гривня, МФО 300528, АТ «ОТП Банк», розрахунковий рахунок НОМЕР_8 , валюта 980-гривня, МФО 300528, АТ «ОТП Банк», розрахунковий рахунок НОМЕР_9, валюта 980-гривня.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову апеляційного суду з підстав порушення судом норм пункту 94.10, підпункту 94.19.1 пункту 94.19 ст. 94 Податкового кодексу України (далі - ПК), ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) та залишити в силі постанову суду першої інстанції. За доводами касаційної скарги, апеляційним судом не було враховано, що арешт коштів є складовою арешту майна, що відрізняється виключно процедурою застосування. При цьому, накладення арешту на кошти можливо лише у випадку дії арешту на майно, який припинив свою дію з огляду на відсутність його підтвердження рішенням суду.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 ст. 20 ПК встановлено, що контролюючі органи мають право:звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

За визначенням пункту 94.1 ст.94 ПК адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

У пункті 94.2 цієї статті передбачені обставини, за наявності яких може бути застосовано адміністративний арешт майна, до яких згідно підпункту 94.2.3 віднесено таку обставину як: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для звернення контролюючого органу до суду із позовом про накладення арешту на кошти відповідача стали обставини не допуску ДПІ до проведення позапланової виїзної перевірки, призначеної згідно наказу від 31.10.2016 № 529-п «Про проведення позапланової виїзної перевірки». За наслідками не допуску працівників ДПІ було складено акт від 31.10.2016.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20 ПК встановлено, що контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Указаному праву контролюючого органу на проведення перевірок платників податків відповідає обов`язок такого платника, встановлений підпунктом 16.1.13 пункту 16.1 ст. 16 ПК, допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом

Відповідно до пункту 81.1 ст. 81 ПК посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, застосувавши норми частини 1 ст. 72 КАС (у редакції, чинній на дату ухвалення постанови суду першої інстанції), виходив із мотивів правомірності не допуску відповідачем працівників ДПІ до перевірки з огляду на скасування наказу ДПІ від 31.10.2016 № 529-п постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2017 у справі № 815/5735/16 (постанова набрала законної сили 27.02.2017).

Апеляційний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийшов до висновку про задоволення позову з огляду на неправомірність не допуску службових осіб. Такий висновок апеляційного суду обґрунтований з посиланням на встановлення у судовому процесі обставин підтвердження правомірності наказу ДПІ від 31.10.2016 № 529-п постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017 у справі № 815/5735/16.

Однак із такими висновками апеляційного суду не можна погодитися, оскільки судове рішення було прийнято з порушенням норм ст.. 195 КАС - апеляційний суд вийшов за межі апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 2 ст. 195 КАС (у редакції, чинній на дату ухвалення оскаржуваної постанови апеляційного суду) суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції може встановити нові обставини, якщо вони не встановлювалися судом першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права (частина 3 цієї статті).

Указаними нормами встановлюються межі апеляційного перегляду апеляційним судом рішення суду першої інстанції. При цьому норми КАС встановлюють обмеження для апеляційного суду щодо дослідження доказів, які не досліджувалися у суді першої інстанції, окрім випадків обґрунтованого ненадання їх до суду першої інстанції; необґрунтованого відхилення їх судом першої інстанції.

Поряд із цим висновки апеляційного суду обґрунтовані посиланням суду на обставини, які встановлені судовим рішенням у справі № 815/5735/16 (постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017), яке набрало законної сили після прийняття постанови судом першої інстанції. Тоді як постанова суду першої інстанції у справі, що розглядається, обґрунтована з посиланням на обставини, встановлені постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2017 у цій же справі, яка набрала законної сили на дату ухвалення постанови.

Скасування судового рішення суду першої інстанції у справі №815/5735/16, яке було покладено в основу постанови у цій справі, є підставою для її перегляду за нововиявленими обставинами у відповідності до пункту 4 частини 2 ст. 245 КАС (у редакції, чиннній на дату ухвалення оскаржуваної постанови апеляційного суду).

Відповідно до частини 1 ст. 72 КАС (у редакції, чинній на дати ухвалення рішень судів першої та апеляційної інстанцій) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції у справі №815/5735/16, обставини якої було покладено в основу судового рішення суду першої інстанції у цій справі, була скасована після ухвалення постанови суду першої інстанції у справі, що розглядається, у суду апеляційної інстанції не було підстав, встановлених ст. 202 КАС України (у редакції, чинній на дату ухвалення оскаржуваного судового рішення), для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 352 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз» задовольнити.

Скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2017 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко