Справа № 1.380.2019.003868
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1.380.2019.003868
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

представника позивача ОСОБА_1 .,

представника відповідача Козоріз О.О.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Львівській області про виключення з реєстру платника єдиного податку №509 від 19.12.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що 19.12.2018 року Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято рішення №509 про виключення ФОП ОСОБА_2 з реєстру платника єдиного податку, у зв`язку із наявністю податкового боргу у позивача на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Позивач не погоджується з рішенням контролюючого органу про виключення з реєстру платника єдиного податку і вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки у ФОП ОСОБА_2 податковий борг на день виключення був відсутній, оскаржуване рішення винесене контролюючим органом не на підставі акту перевірки, а на підставі даних картки особового рахунку платника податку, тобто всупереч вимогам п.299.11 ст. 299 ПК України

Ухвалою судді від 30.07.2019 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог зазначеної ухвали судді представник позивача усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 06.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

22.08.2019 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, яку судом прийнято до розгляду.

Згідно заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Львівській області про виключення з реєстру платника єдиного податку №509 від 19.12.2018 року;

-зобов`язати Головне управління ДФС у Львівській області поновити реєстрацію ФОП ОСОБА_2 як платника єдиного податку третьої групи з 01.01.2019 року та відновити відомості у реєстрації платників єдиного податку.

27.08.2019 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву. Свої заперечення представник обґрунтовує тим, що згідно інтегрованої картки станом на 01.12.2018 року у позивача протягом двох послідовних кварталів була наявна заборгованість, що слугувало підставою для виключення останньої з реєстру платника єдиного податку з 31.12.2018 року. Одночасно, представник відповідача твердження позивача щодо проведення перевірки вважає неправильним, оскільки, законодавець надав право анулювання реєстрації платника єдиного податку контролюючому органу, за наявності підстав, передбачених п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України без проведення такої перевірки. А тому, на думку представника відповідача, приймаючи оскаржуване рішення контролюючий орган діяв на підставі та в межах наданих йому повноважень.

09.10.2019 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою суду від 09.10.2019 року, за спільним клопотанням представників сторін, було продовжено строк підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 16.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Згідно ухвали суду від 06.11.2019 року, закрито провадження в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35; ) поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) як платника єдиного податку третьої групи з 01.01.2019 року та відновити відомості у реєстрі платників єдиного податку.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву, просила у позові відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 зареєстрована фізичною особою-підприємцем 22.10.2014 року за №2 415 000 НОМЕР_2 , що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з витягу з реєстру платників єдиного податку, позивач з 22.10.2014 року перебувала на спрощеній системі оподаткування; платник єдиного податку 3 групи за ставкою 5% від доходу.

Рішенням Головного управління ДФС у Львівській області від 19.12.2019 року №509 про виключення з реєстру платника єдиного податку ФОП ОСОБА_2 , на підставі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - підпункт 298.2.3 пункту 298.2 статті 298, абзац 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, виключено з реєстру платника єдиного податку.

Позивач, вважаючи таке рішення протиправним, звернулася до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до абзацу 2 пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (пункт 294.2 статті 294 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 295.3 статті 295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

У разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, в останній день другого із двох послідовних кварталів (підпункт 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки.

Як стверджує представник відповідача, станом на 01.12.2018 року за позивачем обліковувалася податкова заборгованість протягом двох послідовних кварталів зі сплати єдиного податку у сумі 1636,30 грн.

На підтвердження вказаних обставини контролюючим органом надано до суду інтегровану картку платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Водночас, як слідує з матеріалів справи та не заперечується представником відповідача, фізичною особою-підприємцем Сушко І ОСОБА_3 було подано до контролюючого органу податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2017-2018 роки, а саме:

-декларацію від 10.05.2017 року, звітний період 1 квартал 2017 року;

-уточнюючу декларацію від 12.06.2017 року, звітний період 1 квартал 2017 року;

-декларацію від 10.08.2017 року, звітний період півріччя 2017 року;

-декларацію від 10.11.2017 року, звітний період 3 квартали 2017 року;

-декларацію від 28.02.2018 року, звітний період 2017 рік;

-декларацію від 23.04.2018 року, звітний період 1 квартал 2018 року;

-декларацію від 23.07.2018 року, звітний період півріччя 2018 року;

-декларацію від 16.10.2018 року, звітний період 3 квартали 2018 року;

-декларацію від 26.01.2019 року, звітний період 2018 рік.

Судом з`ясовано та не заперечується представником позивача, єдиний податок за IV квартал 2017 року у розмірі 1636,32 грн. був сплачений ФОП ОСОБА_2 із порушенням строку, що визначений чинним законодавством, тобто податок підлягав оплаті 19.02.2018 року, але відповідно до квитанції, такий був сплачений 22.12.2018 року.

Судом з`ясовано, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили 25.07.2019 року, у справі №1.380.2019.002467 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 щодо визнання протиправними дій ГУ ДФC у Львівській області по анулюванню реєстрації платника єдиного податку та виключенню позивача з реєстру платників єдиного податку з 31.12.2018 року та щодо зобов`язання контролюючого органу поновити реєстрацію ФОП ОСОБА_2 як платника єдиного податку третьої групи з 01.01.2019 року і відновлення відомостей у реєстрі платників єдиного податку було відмовлено повністю.

При цьому, суд, критично оцінюючи посилання представника відповідача на те, що цим рішенням суду уже встановлені і досліджені обставини, а відтак, доказуванню не підлягають у справі, що розглядається, роз`яснює, що предметом спору у справі №1.380.2019.002467 були дії контролюючого органу, у той час, як у справі №1.380.2019.003868 оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень - рішення Головного управління ДФС у Львівській області про виключення з реєстру платника єдиного податку №509 від 19.12.2018 року, що є окремим предметом спору.

На підтвердження сплати самостійно визначених сум позивачем до матеріалів справи надано: платіжне доручення №29921 від 17.01.2017 року про сплату єдиного податку фізичних осіб за 1 квартал 2017 року частково у розмірі 311,50 грн.; платіжне доручення №5 від 26.04.2017 року про сплату єдиного податку фізичних осіб за 1 квартал 2017 року у розмірі 2104,00 грн.; платіжне доручення №7 від 02.06.2017 року про сплату штрафу за 1 квартал 2017 року у розмірі 64,00 грн. (неустойка у розмірі 3%); платіжне доручення №10 від 06.04.2017 року про сплату єдиного податку фізичних осіб за 2 квартал 2017 року у розмірі 2198,00 грн.; платіжне доручення №14 від 11.10.2017 року про сплату єдиного податку фізичних осіб за 3 кв. 2017 року у розмірі 2716,00 грн.; платіжне доручення №18 від 07.11.2017 року про сплату єдиного податку фізичних осіб за 3 кв. 2017 року у розмірі 85,00 грн.; платіжне доручення №602 від 15.05.2018 року про сплату єдиного податку фізичних осіб за 1 кв. 2018 року у розмірі 85,00 грн.; квитанцію від 22.12.2018 року про сплату єдиного податку фізичних осіб за 4 квартал 2017 року у розмірі 1964,00 грн.; платіжне доручення №602 від 15.05.2018 року про сплату єдиного податку фізичних осіб за 1 квартал 2018 року у розмірі 3679,14 грн.; платіжне доручення №501 від 14.11.2018 року про сплату єдиного податку фізичних осіб за 3 кв. 2018 року у розмірі 5158,00 грн.; платіжне доручення №ЕР0005315 від 18.02.2019 року про сплату єдиного податку за 4 кв. у розмірі 6104,21 грн.

Водночас, досліджуючи зазначені платіжні доручення, суд зазначає, що реквізити в них відповідають фактичним, тобто є вірними для сплати єдиного податку.

Сплата коштів до відповідного бюджету (місцевого бюджету) за податковими зобов`язаннями здійснена у строки і порядок, визначені чинним законодавством.

Таким чином, станом на дату виключення 31.12.2018 року у позивача податковий борг був відсутній.

Суд в ході судового розгляду справи встановив, що всупереч вимогам пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України жодної перевірки позивача податковий орган не проводив, акта про порушення вимог чинного законодавства, на підставі якого прийнято рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку, не складалося. Вказане не заперечується відповідачем у справі.

Відтак, відповідачем порушено умови і порядок прийняття рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку.

За наслідками проведення правового аналізу наведених вище норм ПК України Верховний Суд при розгляді аналогічних та схожих адміністративних справ сформував наступні висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована, шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, згідно яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (постанови від 26.02.2019 року у справі №805/1396/17-а, від 05.02.2019 року у справі №805/206/17-а, від 24.01.2019 року у справі №813/1346/18, від 05.06.2018 року у справі №813/4266/17).

В силу припису ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

На переконання суду, помилковими є доводи представника відповідача про наявність повноважень у контролюючого органу щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку за наявності підстав, передбачених пунктом 299.10 статті 299 ПК України без проведення перевірки, позаяк ПК України встановлено обов`язковість прийняття відповідного рішення за наслідками проведення перевірки.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21.02.2018 року справа №813/1465/17, від 15.05.2018 року справа №813/676/17.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач при прийнятті рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку від 19.03.2018 року №386 діяв всупереч та не у відповідність до повноважень, наданих йому законодавством України, з порушенням передбаченої законом процедури, а тому зазначене рішення контролюючого органу є протиправним і підлягає скасуванню.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, відповідач не довів правомірності свого рішення, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги те, що позивачем, при поданні позову, сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн., і суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, сума судових витрат, яка підлягає стягненню на користь позивача з бюджетних асигнувань відповідача складає 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення задоволити.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Львівській області про виключення з реєстру платника єдиного податку №509 від 19.12.2018 року.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 14 листопада 2019 року.