Справа № 826/16261/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 листопада 2019 року № 826/16261/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап"

до Державної авіаційної служби України

про визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Авіакомпанія Скайап") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної авіаційної служби України (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови серії АБ №000177, №000178, №000179, №000180, №000181, №000182, №000183, №000184, №000185 від 19 вересня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що при видачі відповідачем дозволу на експлуатацію повітряної лінії з/до України за маршрутом Київ (Україна) - Шарм-ель-Шейх (Арабська Ре6спубліка Єгипет) жодних застережень та додаткових умов не зазначено. Проте оскаржуваними постановами серії АБ №000177, №000178, №000179, №000180, №000181, №000182, №000183, №000184, №000185 від 19 вересня 2018 року на нього, позивача, накладений штраф за порушення пункту 2.6.18 Інструкції про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час виконання авіаційних перевезень і робіт за межами України, затвердженої наказом Державіаслужби від 05 червня 2018 року №399, згідно з якою польоти до країн, які визначені як країни з нестабільним становищем виконуються за окремим дозволом органу державного управління діяльністю цивільної авіації України. Позивач вказує, що зазначена Інструкція визначає порядок підготовки експлуатанта повітряного судна до виконання авіаційних перевезень і робіт в інших державах, зокрема, і забезпечення авіаційної безпеки при організації авіаційних перевезень і робіт в іншій державі, за межами України, а відповідач підміняє поняття виконання авіаційних перевезень за межами України, тобто в іншій/іноземній країні/державі, та виконання авіаційних перевезень з/до України з/до інших/іноземних країн /держав, чим порушує приписи Конституції України, а саме зловживає своїми посадовими обов`язками.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві на позов відповідач вказує, що при здійсненні оцінки рівня загрози та ризиків авіаційній безпеці цивільної авіації у межах території України та повітряного простору над нею, Державіаслужба визначила Арабську Республіку Єгипет країною з нестабільним становищем. Згідно з підпунктом 2.6.18 пункту 2.6 Інструкції про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час виконання авіаційних перевезень і робіт за межами України, затвердженої наказом Державіаслужби від 05 червня 2006 року №399, польоти до країн, які визначені як країни з нестабільним становищем, виконуються тільки за окремим дозволом органу державного управління діяльністю цивільної авіації України. Однак, позивач щодо отримання такого дозволу не звертався та не отримував, що свідчить про порушення ним вимог зазначеної Інструкції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Державної авіаційної служби України про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап" без руху.

Також, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року заяву представника Державної авіаційної служби України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до матеріалів справи позивачем виконано польоти:

- 06 липня 2018 року рейс №KUP 7301 з КП "МА "Київ (Жуляни) до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;

- 06 липня 2018 року рейс №KUP 7303 з аеропорту «Запоріжжя» до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;

- 07 липня 2018 року рейс №KUP 7301 з КП "МА "Київ (Жуляни) до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;

- 07 липня 2018 року рейс №KUP 8301 з КП "МА "Київ (Жуляни) до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;

- 08 липня 2018 року рейс №KUP 5301 з аеропорту «Бориспіль» до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;

- 08 липня 2018 року рейс №KUP 5313 з аеропорту Львів до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;

- 09 липня 2018 року рейс №KUP 5301 з КП МА "Бориспіль" до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;

- 07 червня 2018 року рейс №KUP 7313 з аеропорту Львів до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;

- 05 липня 2018 року рейс №KUP 5301 з КП "МА "Бориспіль" до аеропорту Шарм-Ель-Шейх.

За порушення позивачем при здійсненні вказаних польотів підпункту 2.6.18 пункту 2.6 Інструкції про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час виконання авіаційних перевезень і робіт за межами України, затвердженої наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 05 червня 2006 року №399, Державною авіаційною службою України на підставі протоколів від 07 вересня 2018 року №003074 серії АА, №003075 серії АА, №003076 серії АА, №003077 серії АА, №003078 серії АА, №003079 серії АА, №003080 серії АА, №003081 серії АА, 003070 серії АА, винесено постанови №000177 серії АБ, №000178 серії АБ, № 000179 серії АБ , № 000180 серії АБ , №000181 серії АБ , №000182 серії АБ , №000183 серії АБ , № 000184 серії АБ , № 000185 серії АБ, якими на позивача накладено штраф в сумі 17 000 грн (кожною постановою).

Незгода позивача із зазначеними постановами про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Правові основи діяльності в галузі авіації встановлено Повітряним кодексом України.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 4 Повітряного кодексу України, Україна як держава, що приєдналася до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію, несе відповідальність за виконання міжнародних зобов`язань, що випливають із цієї Конвенції, та за гарантії і створення умов безпеки для суспільства, захисту інтересів під час провадження діяльності в галузі цивільної авіації та використання повітряного простору України.

Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов`язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Державне регулювання у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України здійснює у межах повноважень, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в галузі цивільної авіації (далі - уповноважений орган з питань цивільної авіації).

Згідно частин 1 ,2 ,4 статті 10 Повітряного кодексу України безпека авіації складається з безпеки польотів, авіаційної безпеки, екологічної безпеки, економічної та інформаційної безпеки.

З метою забезпечення безпеки цивільної авіації уповноважений орган з питань цивільної авіації здійснює комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню авіаційних подій, шляхом: встановлення критеріїв безпеки авіації; встановлення необхідного рівня безпеки авіації; здійснення аналізу та визначення існуючого рівня безпеки авіації; проведення планових та позапланових перевірок, інспектування суб`єктів та об`єктів авіаційної діяльності; встановлення строків і здійснення контролю за проведенням коригуючих дій суб`єктами авіаційної діяльності; заборони, скасування, тимчасового припинення або зміни виконання будь-яких видів польотів і авіаційної діяльності у разі виявлення загрози безпеці авіації або їх невідповідності встановленим стандартам і авіаційним правилам України; анулювання, тимчасового припинення дії сертифікатів, свідоцтв, ліцензій, дозволів, обмеження прав, наданих цими документами, скасування погодження кандидатур згідно з частиною десятою цієї статті; накладення штрафів та вжиття інших заходів щодо забезпечення безпеки авіації.

З метою забезпечення безпеки авіації та суспільства уповноважений орган з питань цивільної авіації може встановлювати обмеження або заборону щодо вчинення певних дій суб`єктами авіаційної діяльності або зобов`язати їх вчиняти певні дії відповідно до авіаційних правил України.

Відповідно до частин 1 ,3 статті 87 Повітряного кодексу України уповноважений орган з питань цивільної авіації постійно проводить оцінку ризиків та рівня загрози безпеці цивільної авіації з метою впровадження відповідних рівню загрози заходів безпеки.

З урахуванням оцінки рівня загрози уповноважений орган з питань цивільної авіації визначає перелік держав та аеропортів, до яких тимчасово заборонено чи обмежено польоти повітряних суден експлуатантів.

Пунктом 186 Державної програми авіаційної безпеки цивільної авіації, затвердженої Законом України "Про Державну програму авіаційної безпеки цивільної авіації", встановлено, що загальна оцінка рівня загрози та ризиків авіаційній безпеці цивільної авіації у межах території України та повітряного простору над нею, а також українській цивільній авіації за межами території України проводиться уповноваженим органом з питань цивільної авіації на підставі інформації, отриманої від правоохоронних органів, з інших джерел, у тому числі анонімних.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2014 року №520 (далі - Положення №520), Державна авіаційна служба (Державіаслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

Пунктом 4 Положення №520 визначено повноваження Державіаслужби:

-здійснює нагляд за безпекою польотів повітряних суден, льотною придатністю суден, внесених до Державного реєстру цивільних повітряних суден України, придатністю до експлуатації аеродромів, наземних засобів зв`язку, навігації та спостереження (радіотехнічного забезпечення), інших об`єктів цивільної авіації, а також забезпечує державне регулювання, здійснює контроль та проводить перевірку ефективності системи авіаційної безпеки (підпункт 8);

- здійснює нагляд та контроль за дотриманням суб`єктами авіаційної діяльності вимог законодавства, авіаційних правил України, зокрема шляхом проведення планових і позапланових перевірок, аудитів та інспектувань, а також ситуаційних експериментів, випробувань, оглядів, спостережень (підпункт 9);

- надає дозволи на виліт цивільних повітряних суден з аеродромів України, приліт повітряних суден до аеродромів України або на проліт територією України та погоджує дозволи на виконання польотів за Договором з відкритого неба (підпункт 27);

- постійно проводить оцінку ризиків та рівня безпеки цивільної авіації з метою впровадження відповідних заходів (підпункт 69).

Отже, до повноважень відповідача належить проведення оцінки ризиків та рівня безпеки цивільної авіації з метою впровадження відповідних заходів, а також здійснення нагляду за безпекою польотів повітряних суден шляхом проведення відповідних перевірок.

Наказом Державіаслужби від 23 лютого 2006 року №143 "Про забезпечення авіаційної безпеки, посилення контролю та обмеження польотів українських повітряних суден у країнах з нестабільним становищем" затверджено Критерії загрози та вразливості в галузі авіаційної безпеки, які обмежують або забороняють виконання польотів повітряних суден українських експлуатантів за кордоном, відповідно до яких обмежено здійснення польотів у разі діяльності терористичних організацій; актів незаконного втручання у минулому; внутрішніх збройних конфліктів; локальних (прикордонних) конфліктів; наявності загроз скоєння актів незаконного втручання стосовно об`єктів цивільної авіації; рейсів підвищеного ризику.

Наказом Державіаслужби від 14 грудня 2017 року №977 "Про створення робочої групи Державіаслужби з оцінки ризиків та загроз безпеці цивільної авіації" створено відповідну робочу групу, яку уповноважено на проведення оцінки ризиків та загроз безпеці цивільної авіації України та затверджено Методику оцінки ризиків та загроз безпеці цивільно авіації України.

Відповідач вказує, що 17 серпня 2018 року Головою Державіаслужби затверджено Загальну оцінку ризиків та загроз безпеці цивільної авіації у державах та аеропортах, до яких виконуються польоти повітряних суден українських експлуатантів, відповідно до якої Арабська Республіка Єгипет є країною з нестабільним становищем. Поширення інформації щодо затвердженої Загальної оцінки здійснюється шляхом її розміщення у встановленому порядку на офіційному веб-сайті Державіаслужби у підрозділі "Оцінка загроз та ризиків АБ" розділу "Авіаційна безпека" в обсязі, що передбачає перелік країн аеропортів, аеродромів, злітно-посадкових майданчиків, до яких обмежено/заборонено польоти повітряних суден українських експлуатантів та відповідну оцінку загроз та ризиків, а також окремі обмеження оцінок подальшого розвитку безпечної ситуації.

Поширення інформації щодо загальної оцінки рівня загроз та ризиків авіаційної безпеки у державах та аеропортах, до яких виконуються польоти повітряних суден українських експлуатантів, здійснюється шляхом внесення щоквартально змін у відомості, що викладені на офіційної веб-сайті уповноваженого органу з питань цивільної авіації у підрозділі "Оцінка загроз та ризиків АБ" розділу "Авіаційна безпека" та у разі наявності суттєвих змін щодо вказаної оцінки, розглянутих на засіданні Ради з безпеки авіації уповноваженого органу з питань цивільної авіації та затверджених керівником цього органу.

Судом встановлено, що на сайті Державіаслужби в підрозділі "Оцінка загроз та ризиків авіаційної безпеки" розділу "Безпека авіації" розміщено, зокрема, "Перелік країн, аеропортів, ЗПМ - Обмежено (дозволено у разі зниження ризиків до рівня критерію прийнятності - Прийнятний)", в якому вказано Арабську Республіку Єгипет:

- загальний рівень терористичної загрози на території центральних і північних частин Синайського півострова та у західних регіонах країни на кордоні з Лівією - СЕРЕДНІЙ-ВИСОКИЙ, на іншій території держави - СЕРЕДНІЙ;

- рівень загрози застосування ракетних систем земля-повітря, повітря-повітря, ПЗРК та артилерії безпосередньо щодо повітряних суден ЦА під час виконання польотів у повітряному просторі над центральною і північною частинами Синайського півострова - СЕРЕДНІЙ - ВИСОКИЙ під час польотів над іншими регіонами держави та базування в аеропортах вказаних регіонів - СЕРЕДНІЙ - НИЗЬКИЙ;

- рівень ймовірності здійснення терактів, нападів з використанням стрілецької зброї, вибухових пристроїв промислового виробництва та саморобних вибухових пристроїв на території центральних і північних частин Синайського півострова та у східних регіонах країни на кордоні з Лівією - СЕРЕДНІЙ - ВИСОКИЙ, в інших регіонах держави - СЕРЕДНІЙ.

Суд зауважує, що факт віднесення Арабської Республіки Єгипет до країн з нестабільним становищем станом на час виконання позивачем вищевказаних польотів, останнім не заперечується.

Відповідно до підпункту 2.6.1 пункту 2.6 Інструкції про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час виконання авіаційних перевезень і робіт за межами України (далі - Інструкція №399), затвердженої наказом Державіаслужби від 05 червня 2006 року №399, під час організації забезпечення авіаційної безпеки для виконання авіаційних перевезень і робіт у державі перебування відповідальна особа, яка призначена керівником авіакомпанії, повинна керуватися положеннями програми авіаційної безпеки авіакомпанії, погодженої із спеціально вповноваженим органом з питань авіаційної безпеки цивільної авіації, вимогами програми безпеки аеродрому базування, наказами та вказівками органу державного управління діяльністю цивільної авіації України, договірними обов`язками щодо забезпечення авіаційної безпеки, укладеними з юридичними особами в державі перебування, інструкцією експлуатанта з питань забезпечення авіаційної безпеки.

Згідно з пунктом 2.6.18 вищевказаної Інструкції польоти до країн, які визначені як країни з нестабільним становищем, виконуються тільки за окремим дозволом органу державного управління діяльністю цивільної авіації України.

Як зазначено вище, відповідачем встановлено порушення позивачем підпункту 2.6.18 пункту 2.6 Інструкції №399 у зв`язку зі здійсненням польотів до Арабської Республіки Єгипет, яку віднесено до країн з нестабільним становищем, без відповідних на те дозволів Державіаслужби.

При цьому, позивач не заперечує факт відсутності у нього окремих дозволів Державіаслужби.

З огляду на викладене, висновок відповідача про порушення позивачем під час здійснення вказаних вище польотів підпункту 2.6.18 пункту 2.6 Інструкції про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час виконання авіаційних перевезень і робіт за межами України, затвердженої наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 05 червня 2006 року №399, знайшов підтвердження під час розгляду справи.

Одночасно суд вважає необґрунтованими доводи позивача, що до нього не підлягає застосуванню пункт 2.6 Інструкції про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час виконання авіаційних перевезень і робіт за межами України, затвердженої наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 05 червня 2006 року №399, з огляду на те, що зазначена Інструкція встановлює вимоги до порядку забезпечення авіаційної безпеки, захисту екіпажів, авіаційного персоналу, повітряних суден та майна експлуатантів від актів незаконного втручання під час виконання авіаційних перевезень та робіт за межами України.

З урахуванням того, що позивач здійснював авіаційні перевезення з України до Арабської Республіки Єгипет, та в зворотному напрямку, логічним є висновок про здійснення ним перевезення за межами України та в межах Арабської Республіки Єгипет.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 2.7.1 Інструкції про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час виконання авіаційних перевезень і робіт за межами України, затвердженої наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 05 червня 2006 року №399, при підготовці до польоту до/з аеропортів в країнах з обмеженим виконанням польотів КПС одержує консультацію в органах обслуговування повітряного руху про безпечні маршрути польоту, запасні маршрути, безпечні зони і схеми заходження на посадку.

Одночасно згідно з пунктом 1.5 Інструкції про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час виконання авіаційних перевезень і робіт за межами України, затвердженої наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 05 червня 2006 року №399, держава з обмеженим виконанням польотів - іноземна держава, польоти в яку обмежені відповідними резолюціями ООН або в якій мають (мали у минулому) місце події, що визначені критеріями загрози безпеці цивільної авіації, затвердженими спеціально вповноваженим органом з питань авіаційної безпеки цивільної авіації.

Щодо доводів позивача, що польоти до Арабської Республіки Єгипет виконано ним в установленому порядку на підставі дозволів на експлуатацію відповідних повітряних ліній з/до України з/до Арабської Республіки Єгипет, в яких відсутні будь-які застереження та додаткові умови уповноваженого органу щодо здійснення перельотів до цієї держави, суд зазначає наступне.

Так, частиною 2 статті 94 Повітряного кодексу України передбачено, що для виконання польотів з перевезення пасажирів, багажу та/або вантажу, пошти за плату та/або за наймом авіаперевізник повинен мати відповідне право на експлуатацію певної повітряної лінії.

Пунктом 1.2 Авіаційних правил України "Порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній", затвердженими наказом Державіаслужби від 24 жовтня 2014 року №686, визначено, що документ про право на експлуатацію повітряної лінії - це документ встановленої форми, яким засвідчується право зазначеного в ньому авіаперевізника здійснювати повітряні перевезення в обсягах і відповідно до умов, які зазначені в цьому документів.

Проте, наявність у позивача документів на право експлуатації відповідних повітряних ліній не звільняє його від обов`язку дотримуватись вимог авіаційної безпеки, визначених Інструкцією про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час виконання авіаційних перевезень і робіт за межами України, затвердженої наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 05 червня 2006 року №399, в частині отримання дозволу на польоти до країн, які визначені як країни з нестабільним становищем.

Згідно з пунктом 6 Положення №520 Державіаслужба має право накладати штрафи за умов, визначених Повітряним кодексом України.

Відповідно до пункту 2.5 Поряду накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26 грудня 2011 року № 637(далі - Порядок №637), за кожним виявленим фактом правопорушення у галузі цивільної авіації складається протокол.

Пунктами 3.1 - 3.6 Порядку №637 встановлено, що Державіаслужба України розглядає справи про правопорушення у галузі цивільної авіації, за результатами розгляду виноситься постанова про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації (додаток 2) або постанова про закриття провадження у справі про правопорушення у галузі цивільної авіації (додаток 3).

Від імені Державіаслужби України розглядати справи про правопорушення і накладати стягнення мають право Голова Державіаслужби України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України.

Штраф за невиконання (неналежне виконання) суб`єктом вимог законодавства, що регулює діяльність у галузі цивільної авіації, накладається у розмірах, визначених в статті 127 Повітряного кодексу України.

Державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України мають право накладати стягнення у розмірі до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Штраф може бути накладено на юридичну особу - суб`єкта авіаційної діяльності протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

У разі вчинення юридичною особою - суб`єктом авіаційної діяльності двох або більше правопорушень штрафи накладаються за кожне вчинене правопорушення окремо.

Оскільки штраф, який може бути накладений на позивача за кожним протоколом про правопорушення у галузі цивільної авіації відповідно абзацу 4 пункту 3 частини 1 статті 127 Повітряного кодекс України становив понад п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, отже питання про накладення цього штрафу належало до повноважень Голови Державіаслужби України та його заступників.

Згідно з пунктами 5.4, 5.6, 5.7 Порядку №637 за результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у галузі цивільної авіації Голова Державіаслужби України або його заступники (за напрямом діяльності) протягом 15 днів з дня отримання Державіаслужбою України протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації виносить постанову про накладення штрафу на суб`єкта або про закриття провадження у справі згідно з додатками 2, 3 до цього Порядку.

При визначенні розміру штрафу враховується характер вчиненого правопорушення, ступінь вини порушника, наслідки вчиненого правопорушення.

Постанова складається у двох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку керівнику або уповноваженому представнику Суб`єкта чи надсилається рекомендованим листом поштою, про що робиться запис у справі. Другий примірник постанови залишається у справі.

Відповідно до абзацу 4 пункту 3 частини 1 статті 127 Повітряного кодексу України за правопорушення в галузі цивільної авіації до юридичних осіб - суб`єктів авіаційної діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі невиконання або неналежного виконання персоналом суб`єктів авіаційної діяльності вимог авіаційної безпеки.

Так, за результатами розгляду справ про правопорушення стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап" Державіаслужбою в особі в.о. Голови Державіаслужби Коршук Сергія Миколайовича на підставі протоколів від 07 вересня 2018 року №003074 серії АА, №003075 серії АА, №003076 серії АА, №003077 серії АА, №003078 серії АА, №003079 серії АА, №003080 серії АА, №003081 серії АА, 003070 серії АА, винесено постанови від 19 вересня 2018 року №000177 серії АБ, №000178 серії АБ, №000179 серії АБ, №000180 серії АБ, №000181 серії АБ , №000182 серії АБ , №000183 серії АБ , №000184 серії АБ , №000185 серії АБ, якими на позивача накладено штраф в сумі 17 000 грн (кожною постановою).

Отже, оскаржуваними постановами від 19 вересня 2018 року №000177 серії АБ, №000178 серії АБ, №000179 серії АБ, №000180 серії АБ, №000181 серії АБ , №000182 серії АБ , №000183 серії АБ , №000184 серії АБ, №000185 серії АБ відповідно до названих вище норм законодавства на позивача накладений штраф.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних постанов з урахуванням норм, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову відповідно до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап" відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко