Справа № 824/4/16-а
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2019 року

Київ

справа №824/4/16-а

адміністративне провадження №К/9901/12884/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

Судді-доповідача - Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 824/4/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним наказу, поновлення на роботі, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Смілянця Е.С., суддів: Сушка О.О., Залімського І.Г.),

ВСТАНОВИВ :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У січні 2015 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України (далі - Чернівецька митниця ДФС, відповідач) про визнання протиправним наказу відповідача від 16.11.2015 № 706-о про звільнення позивача та поновлення його на роботі.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом Чернівецької митниці ДФС від 16.11.2015 р. №706-о позивача звільнено з посади головного державного інспектора-кінолога відділу кінологічного забезпечення управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Чернівецької митниці Міндоходів з 17.11.2015 у зв`язку із реорганізацією Чернівецької митниці Міндоходів відповідно до пункту 1 статі 40 КЗпП України.

Позивач вважає що рішення про його звільнення, прийняте відповідачем, є незаконним та безпідставним.

Відповідач в порушення статті 40 Кодексу законів про працю України не вніс жодних пропозицій про переведення на іншу посаду або в інший підрозділ ОСОБА_1 та не отримував від останнього жодних пояснень чи доповідних записок стосовно згоди або незгоди про таке переведення.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.02.2016 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що проведення реорганізації призвело до змін в структурі та зменшення штатної чисельності працівників як у митниці в цілому, так і в окремих її підрозділах. А штатна чисельність Чернівецької митниці ДФС є недостатньою для переведення всіх працівників Чернівецької митниці Міндоходів.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідачем для визначення працівників, які мають перевагу в залишенні на роботі та хто підлягає вивільненню в зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання з подальшим скороченням штатної чисельності враховано дані, наявні в особових справах працівників митниці.

Відповідачем проаналізовано та враховано рівень кваліфікації та продуктивності позивача, а також наявність дисциплінарних стягнень.

Врахувавши положення чинного законодавства, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд першої інстанції дійшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач у позові не відповідають фактичним обставинам даного спору, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю.

Постанову суду першої інстанції у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецька митниця Державної фіскальної служби України про визнання протиправним наказу, поновлення на роботі скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України від 16.11.2015 №706-о про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 та поновлено позивача на посаді головного державного інспектора-кінолога управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України.

6. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

7. Апеляційний суд зазначив, що є певний алгоритм дій роботодавця у випадку наявності підстав для звільнення працівника відповідно до п.1 статті 40 КЗпП України, дотримання якого, буде гарантувати законність дій роботодавця та протиправність у випадку протилежного.

Суд при виникненні спору між працівником і роботодавцем стосовно звільнення на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України обов`язково повинен перевірити дотримання роботодавцем відповідної процедури звільнення працівника. виникненні спору між працівником і роботодавцем стосовно звільнення на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України обов`язково повинен перевірити дотримання роботодавцем відповідної процедури звільнення працівника.

8. Окрім того, суд апеляційної інстанції наголосив, що суд першої інстанції однобічно розглянув питання щодо звільнення позивача з роботи через призму статті 42 КЗпП України при цьому не встановивши чи дійсно всі працівники відділу кінологічного забезпечення управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Чернівецької митниці Міндоходів мали однакову кваліфікацію та продуктивність праці та як наслідок чи були підстави для перевірки так званих "додаткових критеріїв" ( випадок коли у всіх працівників рівні умови продуктивності праці і кваліфікації) права переважного залишення на роботі таких як наявність чи відсутність заохочень, дисциплінарних стягнень на які посилається суд при обґрунтуванні наявності підстав для звільнення позивача з роботи.

9. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази щодо належного виконання вимог закону, щодо пропозиції позивачу інших посад при звільненні та перевірки наявності переважного права на залишення на роботі, що свідчить про порушення вимог статей 42, 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника та як наслідок наявності порушення прав позивача.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. У квітні 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України, яка 31.01.2018 передана на розгляд до Верховного Суду.

11. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.02.2016 залишити в силі.

12. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу.

12.1. Відповідач у касаційній скарзі посилається на те, що рішення суду апеляційної інстанції є незаконним.

Скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови дійшов помилкового висновку, Чернівецькою митницею ДФС під час звільнення ОСОБА_1 з роботи було порушено порядок, встановлений Кодексом законів про працю України

Скаржник вважає, що судом першої інстанції надана об`єктивна оцінка дій відповідача та дій позивача, в повному обсязі досліджені письмові та усні пояснення сторін, що призвело до правильного вирішення справи.

Крім того, суд першої інстанції дійшов до правильних висновків що позивач не мав переважного права на залишення на роботі при скороченні штату працівників у зв`язку з реорганізацією відповідача..

13. Позивач надіслав до суду заперечення на касаційну скаргу в яких просив відмовити відповідачу в задоволенні касаційної скарги та залишити постанову суду апеляційної інстанції в силі як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права та на підставі всебічно досліджених обставин справи.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Згідно з постановою Кабінету міністрів України №236 від 21.05.2014 року «Про Державну фіскальну службу України» утворено Державну фіскальну службу України шляхом реорганізації Міністерства доходів і зборів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність деяких актів Кабінету Міністрів України» утворено Чернівецьку митницю ДФС як територіальний орган ДФС України та реорганізовано Чернівецьку митницю Міндоходів шляхом приєднання до Чернівецької митниці ДФС.

15. ОСОБА_1 працював на посаді головного державного інспектора-кінолога відділу кінологічного забезпечення управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Чернівецької митниці Міндоходів.

06 листопада 2014 року позивача персонально попереджено про наступне вивільнення, а 16 листопада 2015 року звільнено з займаної посади у зв`язку з реорганізацією Чернівецької митниці Міндоходів, відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

16. Наказом Чернівецької митниці ДФС від 16.11.2015 року №706-о ОСОБА_1 . головного державного інспектора-кінолога відділу кінологічного забезпечення управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Чернівецької митниці Міндоходів звільнено із займаної посади з 17.11.2015 року у зв`язку із реорганізацією Чернівецької митниці Міндоходів відповідно до п.1 статті 40 КЗпП України.

17. Позивач зазначаючи, що його звільнення без жодних пропозицій про переведення на іншу посаду або в інший відділ є протиправним, звернувся до суду з адміністративним позовом про поновлення на роботі.

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

19. Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантовано захист від незаконного звільнення.

20. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

21. Пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі -КЗпП України) установлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

На підставі частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

22. Частина перша статті 42 КЗпП України унормовує, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

23. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 431 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації допускається у випадках ліквідації підприємства, установи, організації.

24. Згідно положеннями статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, а також протягом всього періоду з дня такого попередження по день фактичного звільнення, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

25. Виходячи із системного аналізу пункту 1 частини першої та частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України з метою забезпечення цієї гарантії на власника або уповноважений ним орган при звільненні працівника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці покладається обов`язок при попередженні працівника про таке звільнення одночасно та протягом двох місяців запропонувати йому наявні вакантні посади за відповідною кваліфікацією.

26. За приписами частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, власник вважається таким, що належно виконав свій обов`язок щодо сприяння у збереженні роботи працівника, який підлягає звільненню у зв`язку із скороченням штату, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник який вивільнюється, працював.

При цьому, Суд звертає увагу, що такий обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

27. Судом апеляційної інстанції установлено, що одночасно із попередженням про вивільнення позивача 06 листопада 2014 року, йому не було запропоновано жодної вакантної посади.

Відповідачем не надано доказів того, що він пропонував вакантні посади позивачеві або що позивач не має достатнього рівня кваліфікації для обіймання якоїсь із передбачених штатним розписом відповідача на 2015 рік посад, або що позивач відмовився від цих посад.

28. Аналіз зазначених обставин справи та наведених правових норм дають підстави для висновку Суду, що суд апеляційної інстанції правильно та повно встановив всі обставини справи щодо підстав та процедури звільнення позивача, а також правильно застосував норми матеріального права, а саме приписи пункту 1 частини другої статті 40 та частини третьої статті 492 КЗпП України щодо забезпечення відповідачем гарантованих позивачу прав на сприяння у збереженні роботи та дотримання процедури його вивільнення.

Звільнення ОСОБА_1 із порушенням процедури звільнення та без законної на те підстави, є підставою для його поновлення на попередній роботі, а саме на посаді головного державного інспектора-кінолога управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Чернівецької митниці ДФС України.

29. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

30. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

2. Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

Н.В. Шевцова