Справа № 937/7473/19
Суддя: Ковальова Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 13.11.2019
Справа № 937/7473/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до інспектора другого взводу першої роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Лазебного Ігоря Ігоровича, адреса місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1Б/1, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ДП18 № 522349 від 27.08.2019 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього закрити.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 27.08.2019 він рухався на автомобілі DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Веселинівська в м. Миколаєві зі швидкістю 60 км/год. Біля будинку на вулиці Веселинівська 55а, його зупинив інспектор поліції, подаючи сигнал зупинитися. Після зупинки співробітники поліції пояснили причину зупинки тим, що він,рухаючись по вулиці Веселинівська, нібито перевищив швидкість на 29 км/год, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. На підставі цього співробітник поліції виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП, якою на нього накладено штраф у розмірі 255,00 грн. З винесеною постановою не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, швидкість не перевищував, рухаючись в потоці автомобілів. Вважає, що складання протоколу та винесення постанови відносно нього є абсолютно безпідставним, оскільки згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП водії транспортних засобів притягуються до адміністративної відповідальності при перевищенні ними встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год., а як вказано вище, він рухався зі швидкістю 60 км/год, тобто в його діях відсутні ознаки правопорушення. Вважає, що постанова, винесена лейтенантом поліції, є такою, що не відповідає дійсності, так як співробітником поліції не були взяті до уваги його зауваження та пояснення, а постанова винесена виключно на власний розсуд, тому підлягає скасуванню. Також співробітник поліції відмовився надати будь-які докази нібито його правопорушення та відмовився взяти до уваги його пояснення, що порушує норми ст.268 КУпАП. Також не були допитані свідки, які б змогли підтвердити, що дії, вчинені ним не були адміністративним правопорушенням. До постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст.251 КУпАП, а саме: протоколу у справі про адміністративне правопорушення, фото, відео тощо. За таких умов постанову слід визнати такою, що її винесено без достатніх доказів. Працівник патрульної поліції не має права притягати водія до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи. Оскільки інспектор поліції не ознайомив його з доказами правопорушення та не долучив їх до постанови, виникають сумніви про їх наявність. Також зазначає, що інспектор поліції порушив ч. 1 ст. 7 Наказу «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відеозапису», а саме неодноразово здійснював примусове виключення відеореєстратора, чим перешкоджав здійсненню відеофіксації процедури з`ясування фактів, та винесення постанови, під час якої було здійснено безліч порушень та не була дотримана процедура винесення постанови. За наведених обставин вважає, що винесена працівником поліції постанова незаконна, заснована на припущеннях та є такою, що порушує його права, а тому підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву, наполягав на її задоволенні. Також зазначав, що до відзиву не долучено диск з відео фіксацією порушення, що вказує на недоведеність та незаконність оскаржуваної постанови.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказує, що постанова відносно позивача була винесена правомірно, з дотримання вимог чинного законодавства, тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Під час несення служби 27.08.2019 року інспекторами управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000763) було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу DAEWOO LANOS з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 79 км/год (сімдесят дев`ять) км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 29 (двадцять дев`ять) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Було прийнято рішення зупинити вищевказаний транспортний засіб на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію". Інспектор підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ГІДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу інспектора, та пред`явив посвідчення водія.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо Позивача.

Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектор Лазебний І.І. виніс постанову та наклав стягнення на позивача в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень, відповідно до санкції статті.

Згідно зі ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом Постанови, та під підпис вручено копію оскаржуваного документу.

Щодо правового застосування лазерного вимірювача швидкості ТruСАМ LТІ 20/20 пояснює наступне. Органами Національної поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху використовується лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «ТruСАМ». Даний прилад отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LТІ 20/20 ТruСАМ», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Таким чином, наявність свідоцтва про повірку є єдиним і достатнім документом, що підтверджує, що ТruСАМ є вимірювальним приладом і його можна використовувати для фіксації перевищення швидкості.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з копії оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення від 27.08.2019 на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Позивача визнано винним в тому, що він 27.08.2019 о 06.21 год, керуючи автомобілем DAEWOO LANOS з номерним знаком НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 29 (двадцять дев`ять) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП України).

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, доказом того, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа, особисто спостерігаючи порушення ПДР, встановлює наявність адміністративного правопорушення.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач зазначає, що не згоден з винесеною постановою, правила дорожнього руху не порушував, швидкість не перевищував, оскільки з його слів він рухався в потоці автомобілів.

Така позиція позивача не відповідає дійсності з огляду на наступне. На фотознімку, оглянутому судом в судовому засіданні, долученому до відзиву відповідача, зробленому з ТruСАМ LТІ 20/20 (серійний номер ТС000763) зафіксовано, що транспортний засіб позивача на ділянці дороги, на якій зафіксовано правопорушення рухається як поодинокий транспортний засіб зі швидкістю 79 км/год (сімдесят дев`ять) км/год.

Про можливість використання механізмів захисту інформації TruCAM LTI 20/20, виробництва laser Technology Inc, США при побудові комплексної системи захисту інформації відповідно до вимог Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» та Правил забезпечення захисту інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2006 № 373 зазначено у листі Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. (а.с. 87).

Отже, TruCAM LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, який введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, подальша експлуатація якого не обмежена чинним законодавством, відтак являється доказом в розумінні вище зазначеної статті 251 КУпАП.

При цьому, суд враховує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam", який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не оспорюється факт того, що саме 27.08.2019 рухався на автомобілі DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Веселинівська в м. Миколаєві, (тобто в населеному пункті), де його зупинили працівники поліції, суд приходить до висновку, що фотознімок, зроблений з ТruСАМ LТІ 20/20 (серійний номер ТС000763), на якому зафіксовано, що транспортний засіб позивача на ділянці дороги на якій зафіксовано правопорушення рухається як поодинокий транспортний засіб зі швидкістю 79 км/год (сімдесят дев`ять) км/год є належним та допустимим доказом, у суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність вказаного фотознімку.

Доводи позивача щодо недопустимості вказаного доказу суд вважає необґрунтованими, оскільки на фотографії чітко вбачається номер, марка автомобіля DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , серійний номер приладу ТС 000763 , дата 27.08.2019, час 06.21, місцезнаходження -Миколаїв Веселинівська 55а. В оскаржуваній постанові зазначено, який технічний прилад застосовувався при вимірюванні швидкості.

Крім того, з висновку, викладеному в постанові від 15.11.2018, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17 (ЄДРСРУ № 77860158), в якій досліджувалося питання відеофіксації адміністративного правопорушення як доказу у справі вбачається, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Отже, враховуючи, що в оскаржуваній постанові йде посилання в якості доказу правопорушення саме фото, суд знаходить фотознімок, зроблений з ТruСАМ LТІ 20/20 допустимим та належними доказом у справі.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і ін.

Проаналізувавши в сукупності здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачем 27.08.2019 правомірно винесено постанову серії ДП18 № 522349 від 27.08.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

За таких підстав, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки підтвердився факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, процесуальних порушень при розгляді справи суд не встановив, тому позов є необґрунтованим, а постанова по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП і дії відповідача є правомірними.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 10, 12, 13, 77, 194, 205, 211, 229, 230, 241, 242, 271 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора другого взводу першої роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Лазебного Ігоря Ігоровича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Ю.В. Ковальова