Справа № 705/6731/15-а
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2019 року

Київ

справа № 705/6731/15-а

провадження № К/9901/11320/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Карпушової О.В., Аліменка В.О., Епель О.В. від 16 березня 2016 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправним розпорядження управляння Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області № 173550 від 17 грудня 2015 року про відмову в призначенні та виплаті з 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання відповідно до статей 126, 129 та 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у відновленій редакції рішенням Конституційного Суду України № 3-рп-2013 від 3 червня 2013 року, на яке він мав право на момент подачі заяви станом на 11 березня 2014 року, із суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області призначити та виплачувати з 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання відповідно до статей 126, 129,138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у відновленій редакції рішенням Конституційного Суду України № 3-рп-2013 від 3 червня 2013 року, на яке я він мав право на момент подачі заяви станом на 11 березня 2014 року, а саме у розмірі 82 відсотка грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, та перераховувати і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в подальшому у разі зміни, у відповідності до розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, у розмірі 82 відсотка.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправним розпорядження управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області № 173550 від 17 грудня 2015 року про відмову в призначенні та виплаті з 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання відповідно до статей 126, 129 та 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у відновленій редакції рішенням Конституційного Суду України № 3-рп-2013 від 3 червня 2013 року, на яке він мав право на момент подачі заяви станом на 11 березня 2014 року, із суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області призначити та виплачувати з 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання відповідно до статей 126, 129, 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у відновленій редакції рішенням Конституційного Суду України № 3-рп-2013 від 3 червня 2013 року, на яке я він мав право на момент подачі заяви станом на 11 березня 2014 року, а саме у розмірі 82 відсотка грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, та перераховувати і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в подальшому у разі зміни, у відповідності до розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, у розмірі 82 відсотка.

3. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2016 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області задоволено частково.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року змінено.

Абзаци перший та третій резолютивної частини постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року викладено в наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області призначити та виплачувати з 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання».

В іншій частині постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року залишено без змін.

4. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення.

5. Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що за змістом постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2016 року, якою частині позовних вимог про призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання саме в розмірі 82 проценти грошового утримання судді відмовлено з тих підстав, що визначення розміру такого утримання є передчасним та призведе до втручання в дискреційні повноваження відповідача та порушення вимог частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Задоволення судом першої інстанції позовних вимог в частині призначення та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання саме в розмірі 82 проценти грошового утримання судді було однією з підстав зміни постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року у цій справі.

Отже, судом апеляційної інстанції при винесенні постанови від 3 лютого 2016 року було переглянуто рішення суду першої інстанції в частині задоволення зазначеної позовної вимоги, та як наслідок даного перегляду у цій частині постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року змінено, у задоволені позовних вимог в цій частині відмовлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить змінити ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року виклавши її в такій редакції:

«Абзац шостий резолютивної частини (вступної та резолютивної частини та повного тексту) постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2016 року після слів - Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області призначити та виплачувати з 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання, доповнити - у розмірі 80 відсотків грошового утримання судці, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року визнано протиправним розпорядження управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області № 173550 від 17 грудня 2015 року про відмову в призначенні та виплаті з 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання відповідно до статей 126, 129 та 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у відновленій редакції рішенням Конституційного Суду України № 3-рп-2013 від 3 червня 2013 року, на яке він мав право на момент подачі заяви станом на 11 березня 2014 року, із суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області призначити та виплачувати з 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання відповідно до статей 126, 129, 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у відновленій редакції рішенням Конституційного Суду України № 3-рп-2013 від 3 червня 2013 року, на яке я він мав право на момент подачі заяви станом на 11 березня 2014 року, а саме у розмірі 82 відсотка грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, та перераховувати і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в подальшому у разі зміни, у відповідності до розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, у розмірі 82 відсотка.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2016 року постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року змінено. Абзаци перший та третій резолютивної частини постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року викладено в наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області призначити та виплачувати з 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання».

В іншій частині постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року залишено без змін.

ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив абзац шостий резолютивної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2016 року після слів - Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області призначити та виплачувати з 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання, доповнити - у розмірі 80 відсотків грошового утримання судці, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована тим, що Конституційний Суд України рішенням № 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року частину третю, перше, друге, третє речення частини п`ятої статті 138 Закону №3668 - VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). У зазначеному рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668 - VI змінено визначений Законом № 2453-VІ порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишаючи незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668 - VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звужень змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладенні ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року №19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначенні Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюється на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода) , так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Змоменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом № 3668-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2016 року зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області призначити та виплачувати з 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання.

На виконання вказаної постанови, розпорядженням управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області, з 11 грудня 2016 року ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 60 відсотків з обмеженням, згідно частини 5 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 1 січня 2015 року.

У вказаній постанові суду було допущено ряд помилок.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2016 року описки виправлені і в описовій частині ухвали зазначено, що позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді відповідно до частин 1, 2, 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у відновленій редакції рішенням Конституційного Суду України № 3-рп-2013 від 3 червня 2013 року (чинної станом на 11 березня 2014 року, тобто на момент звернення позивача із заявою до Верховної Ради України), але в резолютивній частині ухвали не вказано - у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

За таких обставин позивач вважає, що суд апеляційної інстанції помилково зробив висновок про відмову в ухваленні додаткового рішення.

10. Уманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Черкаської області подано заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року, в яких воно просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Відповідно до частини 1 статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

26. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що додатковим судовим рішенням, яким може бути додаткова постанова, якою вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, що з приводу позовних вимог досліджувались докази.

27. Додаткове судове рішення є невід`ємною частиною основного судового рішення.

28. Статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) прямо передбачено повноваження суду щодо зазначення у постанові за наслідками розгляду справи про повне або часткове задоволення адміністративного позову.

29. Судом апеляційної інстанції на основі досліджених доказів було встановлено, що позивач має право на отримання довічного грошового утримання. Рішення відповідача (розпорядження) про відмову у призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді є протиправним та підлягає скасуванню.

30. Звертаючись із заявою про ухвалення додаткового судового рішення позивач посилався на те, що суд апеляційної інстанції не прийняв рішень щодо його вимог в частині призначення та виплати щомісячного довічного грошового утримання саме в розмірі 82 відсотків грошового утримання судді.

31. Зі змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2016 року у справі № 705/6731/15-а убачається, що у частині позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання саме у розмірі 82 відсотка грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, та перераховувати і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в подальшому у разі зміни, у відповідності до розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, у розмірі 82 відсотка відмовлено.

32. Отже, судом апеляційної інстанції при винесенні постанови від 3 лютого 2016 року було переглянуто рішення суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення вищезазначеної позовної вимоги скасовано та ухвалено рішення про відмову у задоволені позовних вимог в цій частині.

33. Враховуючи, що судом при вирішенні справи було ухвалено рішення щодо всіх позовних вимог, з приводу яких досліджувалися докази, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового судового рішення з підстав викладених у заяві позивача.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

34. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновок суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

судді Я.О. Берназюк

І.В. Желєзний