Справа № 540/1845/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1845/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі-відповідач-1), Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі-відповідач-2, Ліквідаційна комісія), в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з інвалідністю викладеної у формі листа №15/2-2460 від 26.06.2019 року;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з інвалідністю у розмірі 252 600 гривень;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в зв`язку з інвалідністю у розмірі 252 600 (двісті п`ятдесят дві тисячі шістсот) гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.09.2008 р. під час виконання службових обов`язків в УДАІ УМВС в Херсонській області, отримав тілесні ушкодження, а в подальшому лікувався з діагнозом струс головного мозку. 08.09.2017 ДУ "ТМО МВС України по Херсонській області" Військово-лікарська комісія за розпорядженням УКЗ УВС здійснила медичний огляд. За наслідками проходження ВЛК ліквідаційною комісією УМВС України в Херсонській області позивача направлено на медико-соціальну експертну комісію. 19.09.2017 р. МСЕК було встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків, а також визначено ступінь втрати професійної працездатності, що склав 40 %.

22.01.2018 позивача звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за хворобою. 07.03.2018 Управлінням праці та соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради позивачу видано посвідчення з інвалідності серії НОМЕР_1 , відповідно до якого він є інвалідом III групи.

16.03.2018 р. подав заяву (рапорт) встановленого зразка до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області Прокудіна О ОСОБА_2 С. У заяві просив провести виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з набуттям під час виконання своїх службових обов`язків III групи інвалідності. Проте, у листі заступника голови ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області від 21.05.2018 №19/Г-3 з приводу заяви зазначено, що надані матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності повернуті Департаментом фінансово-облікової політики МВС України на доопрацювання.

Не погодившись із вказаною бездіяльністю, позивач звернувся до суду із позовом.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12.11.2018р. частково задоволено позов. Зокрема, вказаним судовим рішенням зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву (рапорт) Грицевича ОСОБА_3 від 16.03.2018 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем-2 складено та направлено до МВС України матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги. Повторно розглянувши заяву позивача МВС України надіслало на адресу відповідача-2 лист про відмову у призначені позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із невідповідністю матеріалів пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Вказану відмову позивач вважає протиправною та наполягає на тому, що у разі встановлення інвалідності III групи працівнику міліції у зв`язку з виконанням своїх обов`язків, йому призначається та виплачується грошова допомога у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, що і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11.09.2019р. вказаний позов залишено без руху з надання позивачу строку на усунення недоліків. Ухвала суду виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 20.09.2019р. провадження у даній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачами надано до суду відзиви на позовну заяву.

Так, відповідач-1 заперечує проти позову з огляду на відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги. Зокрема, зазначає, що пунктом 4 Порядку №850 передбачено, що, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Обґрунтовуючи свою позицію стосовно відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, відповідач-1 у відзиві посилається на обставини проходження огляду МСЕК не позивача, а зовсім іншої особи. Крім того, зі змісту відзиву убачається, що цій особі була встановлена інша група інвалідності (ІІ), у той час як позивачу установлена ІІІ група інвалідності.

Крім того, відповідач-1 звертає увагу на дискреційність повноважень при прийнятті рішення про виплату допомоги.

З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні позову.

Ліквідаційна комісії УМВС України в Херсонській області також просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення відповідача-2 обґрунтовані тим, що 27.05.2019р. ліквідаційною комісією УМВС України в Херсонській області матеріали про призначення одноразової грошової допомоги колишньому працівнику міліції ОСОБА_1 скеровані до Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно частини 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

01.07.2019р. Ліквідаційною комісією УМВС України в Херсонській області отримано лист №15/2-2460 від 26.06.2019 Міністерства внутрішніх справ України про те, що правових підстав для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 3-ї групи інвалідності відповідно до законодавства немає.

Позовну вимогу до ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області про зобов`язання виплатити одноразової грошової допомогу в зв`язку з інвалідністю відповідач-2 вважає передчасною з огляду на наступне. Так, частиною 10 Порядку №850 встановлено, що грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Частиною 11 Порядку №850 встановлено, що виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Таким чином підставою для виплати грошової допомоги позивачу згідно норм діючого законодавства є прийняття рішення МВС України про її призначення та надходження сум виплат на рахунки ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області для перерахування особі, якій призначено грошову допомогу.

Відповідач-2 зазначає, що у разі прийняття рішення МВС України про виплату грошової допомоги ОСОБА_1 та надходження сум виплат на рахунки ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області для виплати ОСОБА_1 грошової допомоги, ліквідаційною комісією УМВС України в Херсонській області невідкладно кошти будуть виплачені позивачу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З 21.01.2000 р. по 17.01.2001 р., та 10.04.2002 р. по 22.01.2018 р. ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу із забезпечення супроводження батальйону дорожньо-патрульної служби УДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон).

Зі змісту свідоцтва про хворобу №268 р/нс від 08.09.2017р. убачається, що згідно висновку за фактом отримання травми, затвердженого заступником начальника ДАІ УМВС України в Херсонській області 23.09.2008 року біля 00 год. 40 хв. на розі вулиці Комунарів-Горького, при зупиненні автомобіля, при порушенні дорожнього руху, ОСОБА_1 був побитий водієм цього автомобіля. В результаті чого отримав тілесні ушкодження.

З цього ж свідоцтва убачається, що травма пов`язана із виконанням службових обов`язків, захворювання пов`язане з проходженням служби.

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА №673708 від 11.09.2018р. ОСОБА_1 при проходженні первинного огляду встановлена ІІІ група інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків. Інвалідність встановлено на строк до 01.10.2018 .

Відповідно до довідки про результатами визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серія 10 ААА №004664 ступінь втрати професійної працездатності становить 40 відсотків.

07.03.2018 Управлінням праці та соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради позивачу видане посвідчення серії НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи.

16.03.2018 позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності.

Відповідно до листа від 21.05.2018 № 19/Г-3 УМВС України в Херсонській області повідомило ОСОБА_1 ., що його матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 3 групи інвалідності повернуті Департаментом фінансово-облікової політики МВС України на доопрацювання. УМВС України в Херсонській області у листі було зазначено, що згідно заяви про проведення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , капітан міліції, старший інспектор ДПС взводу із забезпечення супроводження батальйону ДПС ДАІ УМВС України в Херсонській області, проходив службу в органах внутрішніх справ з 21.01.2000 по 17.01.2001 та з 10.04.2002 по 22.01.2018. У пункті 11 свідоцтва про хворобу № 268 р/нс від 08.09.2017 зазначено, що травма пов`язана з виконанням службових обов`язків, захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції. УМВС зазначає, що з матеріалів неможливо з`ясувати місце останнього проходження служби, що унеможливлює розгляд заяви про призначення допомоги.

Не погодившись із вказаною бездіяльністю позивач звернувся до суду. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12.11.2018р. у справі №821/1201/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019р. визнана протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ щодо не прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 та зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву (рапорт) Грицевича ОСОБА_3 від 16.03.2018 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення набрало законної сили 18.04.2019р.

На виконання судового рішення МВС України запросило у Ліквідаційної комісії матеріали на призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1

Відповідно до листа від 27.05.2019р. №94/19/01-2019 Ліквідаційною комісією направлено до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1

Вивчивши надані Ліквідаційною комісією документи, МВС України надіслав лист від 26.06.2019р. №15/2-2460 до якого додав висновок від 22.05.2019р. про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, з огляду відсутність правових підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку з невідповідністю матеріалів вимогам п. 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Вказана відмова обґрунтована тим, що 04.02.2008 при первинному огляді МСЕК ОСОБА_1 було встановлено 3% втрати працездатності, 15.12.2008 при повторному огляді - 5% втрати працездатності, у зв`язку з чим були виплачені відповідні суми одноразової грошової допомоги. Установлення 3-ї групи інвалідності заявникові відбулося 19.09.2017, тобто в період понад два роки від дати первинного огляду. Оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, правових підстав для призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 3-ї групи інвалідності відповідно до умов Порядку немає, так як право на доплату такої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми, мають лише ті працівники міліції, яким вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності згідно рішення МСЕК встановлено під час повторного огляду, проведеного протягом двох років від дати первинного огляду.

Не погоджуючись із вказаною відмовою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до ст.3 Конституції України Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи, - в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

З 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію". Водночас, пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ визначає Постанова Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі-Порядок №850).

Пунктом 3 Порядку №850 визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Пунктом 7 Порядку №850 встановлено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції (п.8 Порядку №850).

Пунктом 9 цього ж Порядку встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Обставини подання ОСОБА_1 усіх необхідних документів встановлені рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12.11.2018р. у справі №821/1201/18, яке набрало законної сили 18.04.2019р. Отже, такі обставини не потребують доказування у даній справі, в силу положень ст.78 КАС України.

У межах даної справи спірним є правомірність відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю.

Як встановлено судом підставою відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги стала невідповідність матеріалів вимогам п.4 Порядку №850.

Так, пунктом 4 Порядку №850 встановлено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому відповідно до п. 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що особа набуває право на отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення їй інвалідності та не залежить від первинного чи повторного встановлення такої інвалідності.

Отже, моментом виникнення права працівником міліції на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. До того ж, таке право виникає незалежно, ані від часу встановлення інвалідності, ані від черговості медичного огляду (вперше чи повторний).

Пункт 4 Порядку № 850, на який посилається відповідач як на підставу для відмови у призначенні позивачу допомоги, не позбавляє останнього права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження щодо визначення розміру такої допомоги в залежності від часу повторного медичного огляду, в результаті якого встановлена вища група чи іншу причина інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА №673708 від 11.09.2018р. ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків, при проходженні первинного огляду.

Отже, судом встановлено, що позивачу первинно встановлено інвалідність на підставі захворювання (травми), пов`язаної з проходженням служби в міліції.

Слід також звернути увагу, що у висновках про призначення одноразової грошової допомоги від 26.03.2018р. та 22.05.2019р. днем виникнення права на отримання грошової допомоги зазначено 19.09.2017р.

Зазначені документи не відкликані, не оспорювані та не скасовані.

Таким чином, посилання відповідача-1 на відсутність підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги з огляду на те, що після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років є протиправним.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до положень п.9 Порядку №850 МВС приймає рішення про відмову в призначенні грошової допомоги лише у випадках передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов.

Пунктом 14 Порядку №850 встановлено, що призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

З наведеного убачається, що законодавцем встановлений чіткий і вичерпний перелік підстав за наявності яких МВС приймає рішення про відмову в призначенні грошової допомоги.

При цьому відповідачем-1 не надано до суду жодного доказу наявності будь-якого з випадків, визначених у пункті 14 Порядку №850. Відповідні докази також не надані і іншими учасниками справи та навіть більше того, доказами, наявними в матеріалах справи спростовується можливість існування будь-якого вищенаведеного випадку.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про протиправну відмову МВС України у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю.

Щодо посилань відповідача-1 на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.05.2018р. у справі №822/1654/16 щодо необхідності встановити причинно-наслідковий зв`язок тобто виникнення під час виконання службових обов`язків в період проходження служби захворювання, яке спричинило інвалідність, суд вважає їх недоречними з огляду на наступне.

Так, у справі №822/1654/16 мало місце проходження позивачем медичного огляду через деякий час після звільнення зі служби, саме тому Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року вказав, що судом апеляційної інстанції не з`ясовано обставини щодо отримання позивачем поранення (контузії, травми або каліцтва), під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

У межах же даної справи сторонами не оспорюється факт отримання травми під час проходження служби та, навпаки, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт отримання травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Доказів зворотного суду не надано та не наведено у відзивах.

З приводу твердження відповідача-1 про неможливість судового втручання у його дискреційні повноваження суд зазначає таке.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у даній справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, коли Порядком №850 встановлений вичерпний перелік випадків коли МВС України приймає рішення про відмову у призначенні грошової допомоги. Безперечно, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин, а саме враховуючи відсутність обставин, встановлених п.14 Порядку №850, МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги (п.9 Порядку №850).

До того ж слід звернути увагу, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12.11.2018р. у справі №821/1201/18, яке набрало законної сили встановлена бездіяльність МВС України щодо не прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 . Цим же рішенням судом зазначено: «…Повернення заяви (рапорту) ОСОБА_1 на доопрацювання є неправомірним, оскільки така поведінка суб`єкта владних повноважень не передбачена Порядком № 850».

З наведеного убачається, що відповідач-1 при повторному розгляді заяви (рапорту) позивача також допускає протиправну поведінку.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 - кожен, чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 05.04.2005 «Афанасьєв проти України» вказав, що спосіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - повинен бути «ефективним» як у законі так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24.03.1988), вбачається, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наявність всіх фактичних і правових підстав для призначення та виплати позивачу одноразової допомоги та з метою усунення допущеного порушення прав позивача, яке полягає у фактичній відмові позивачу у призначенні та отриманні одноразової допомоги внаслідок протиправних дій, що тривають вже довгий час на переконання суду, єдиним ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання МВС України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з інвалідністю.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Ліквідаційну комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в зв`язку із інвалідністю у розмірі 252600 гривень суд зазначає наступне.

Відповідно до Порядку № 850 після прийняття МВС України рішення про призначення допомоги, воно надсилається УМВС в Херсонській області, для видання наказу про виплату такої допомоги. Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС. Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

З наведеного убачається, що поки МВС України не прийме рішення про призначення одноразової грошової допомоги, а УМВС в Херсонській області не прийме відповідний наказ на підставі такого рішення, Ліквідаційна комісія позбавлена можливості виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в зв`язку із інвалідністю.

Таким чином вказана позовна вимога є передчасною, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

Отже, відповідачі не довели належними та допустимими доказами правомірність свої дій та рішень, натомість позивачем надано достатньо доказів на підтвердження протиправності дій та рішень суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 112030100