Справа № 200/119/19-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 р. Справа№200/119/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши у спрощеному провадженні (письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ») звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3). Просив визнати протиправними дії, які полягають у безпідставному зменшені при перерахунку пенсії за вислугою років МВС з 01.01.2016, згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб основного розміру пенсії до 70%; зобов`язати при здійсненні перерахунку пенсії з 01.01.2016 на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосувати основний розмір пенсії 85% від грошового забезпечення. В обґрунтування зазначено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При призначенні пенсії основний розмір пенсії позивача становив 85% суми грошового забезпечення. Після перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016 основний розмір пенсії був зменшений до 70%. В грудні 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із застосуванням 85% грошового забезпечення. Проте, відповідач листом №16433/03-1 від 17.12.2018 відмовив позивачу у здійсненні такого перерахунку. Позивач вважає таку відмову протиправною так такою, що порушує його права.

Ухвалою суду від 08 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

24 січня 2019 року ухвалою суду відмовлено у задоволені заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 20 лютого 2019 року.

Відповідачем надано відзив, у якому зазначено, що набрали чинності зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якими передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчисленої відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Зазначає, що перерахунок пенсії позивача відбувся у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» з грошового забезпечення поліцейських, виходячи з відсоткового розміру, який встановлено на рівні 70% (перерахунок здійснено з 01.01.2016). Іншого чинним законодавством не передбачено. Зазначає, що відповідач, як орган державної влади, діє лише в межах наданих повноважень та відповідно до вимог діючого законодавства у зв`язку з чим просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Позивачем надано заяву про зміну позовних вимог, в якій зазначено, що у січні 2019 року позивач отримав довідку про грошове забезпечення, яке на день звільнення складало 1993,58 грн., в т.ч. посадовий оклад 175,00 грн., оклад за званням 135,00 грн., надбавка за вислугу років 40% -124,00 грн., надбавка за особливі умови служби 50% - 155,00 грн., 100 відсоткова надбавка 434,00 грн., надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 15% - 26,25 грн., надбавка за безстрокову службу 90% - 944,33 грн., у зв`язку з чим змінив у позовних вимогах відсоткову ставку грошового забезпечення з 85% на 90%, яка враховується для підрахунку пенсії.

Відповідачем надано відзив на уточнення позовних вимог, в якому зазначено, що ОСОБА_1 звільнений у відставку відповідно до ст. 65 п. «а» за віком. Розмір пенсії при призначенні становив 85 відсотків сум грошового забезпечення, в т.ч. 55% - основний, 30% - за понаднормову вислугу років (3% х 10 років). Підстави для перерахунку пенсії виходячи із 90 відсоткової ставки грошового забезпечення відсутні.

20 лютого 2019 року ухвалою суду зупинено провадження у справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №240/5401/18 (провадження №Пз/9901/58/18).

29 жовтня 2019 року ухвалою суду поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 12 листопада 2019 року.

Представники сторін до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Позивач надав клопотання про розгляд справи без його участі. За таких обставин суд дійшов висновку щодо розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено з органів внутрішніх справ за ст.65 п. «а» за вислугу років, яка станом на 28.04.2005 в пільговому обчисленні складає 30 років 06 місяців 02 дні, що підтверджено витягом з наказу Управління міністерства внутрішніх справ України в Сумський області від 22.04.2005 №49 о/с.

Розмір грошового забезпечення на день звільнення складав 1993,58 грн. (довідка від 09.01.2019 №11/4).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. Позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-IV (далі - Закон № 2262-IV) із розрахунку 85% відповідних сум грошового забезпечення при вислузі років 30, що підтверджується протоколами з пенсійної справи.

07 грудня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив здійснити йому перерахунок пенсії з 01.01.2016 року з урахуванням 85% відповідних сум грошового забезпечення.

Листом від 17.12.2018 №16433/03-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано відповідь, у якій зазначено, що пунктом 23 Закону України №1166 «Про запобігання фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання в Україні», внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262 за яким максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, визначеного ст. 43 Закону №2262.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Судом встановлено, що спірні правовідносини полягають у перевірці правомірності зменшення пенсійним органом відсотків грошового забезпечення з 01.01.2016 для розрахунку пенсійних виплат з 90% (визначено позивачем в уточнених позовних вимогах) до 70% (станом на час проведення перерахунку).

Суд зауважує, що в обґрунтування позову зазначена лише одна підстава для збільшення відсоткової ставки з 70 до 90, а саме те, що обчислення пенсії під час перерахунку здійснюється виходячи із відсоткової ставки грошового забезпечення, яка діяла на момент призначення пенсії.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Суд зазначає, що Закон №2262-XII визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" від 04.04.2006 року № 3591-IV частину 2 статті 13 № 2262-XII викладено в наступній редакції: "Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1- 100 процентів, до категорії 2- 95 процентів".

В подальшому, до статті 13 Закону № 2262-XII Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI внесені зміни, якими обмежено максимальний розмір пенсії на рівні 80 % від відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VІІ від 27.03.2014 року також внесені зміни до статті 13 Закону № 2262-XII та змінено максимальний розмір пенсії до 70% від сум грошового забезпечення.

У зв`язку з чим, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу, однак, розмір перерахованої пенсії визначив на рівні 70 % грошового забезпечення, незважаючи на те, що його розмір при призначенні обчислювався на рівні 85 % грошового забезпечення.

Суд зазначає, що при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років. При цьому застосуванню підлягає норма закону у редакції, за якою позивачу обчислювалась пенсія в розмірі 85% грошового утримання, оскільки при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За загальним правилом закон зворотної сили не має, а тому норми частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ поширюється на відносини, які виникли після набуття чинності.

Таким чином, відповідачем не доведено підстави визначення розміру пенсії виходячи із 70% від грошового забезпечення.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VІІ від 27.03.2014 року зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №583/2264/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України, розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Посилання відповідача в своєму відзиві на постанову Верховного Суду України від 18.06.2014 року по справі № 21-38а 14 є помилковим.

У вказаній постанові йде мова про збільшення пенсії на 10% для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 10-процентної доплати для зазначених військовослужбовців немає.

Тобто, правовідносини які розглядалися у вказаній справі у ВСУ та ті що розглядаються у даній справі не є тотожними.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена правомірності здійснення перерахунку пенсії позивачеві з 01.01.2016 виходячи з 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з цим, суд враховує, що пенсія при призначенні обчислювалась виходячи із 85% суми грошового забезпечення при вислузі років - 30, а заявлена позивачем відсоткова ставка 90 (на момент призначення пенсії) не підтверджена належними доказами, отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням ставки 85 замість 90, тобто відсоткової ставка, що була застосовано під час призначення пенсії.

Частиною третьою статті 139 КАС України закріплено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 704,80 грн., що підтверджується дублікатом квитанції від 22.12.2018 №1.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог та керуючись частиною третьою статті 139 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат у розмірі 352,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 основного розміру пенсії з розрахунку 70 відсотків грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, 84116, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ») з 01.01.2016 виходячи з розрахунку 85% грошового забезпечення, із врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ») за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, 84116, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3) понесені судові витрати у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош