Справа № 7375/12/2070
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 р.Справа № 7375/12/2070
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Чалого І.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року (суддя Єгупенко В.В.; м. Харків; повний текст рішення складено 15.08.2019) по справі № 7375/12/2070

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева"

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби звернулася до суду із позовом до ДП "Завод імені В.О. Малишева про стягнення податкового боргу у розмірі 5309886,64грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2012 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2013 постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову.

Не погодившись з рішенням апеляційної інстанції ДП "Завод імені В.О.Малишева подало касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.04.2019 касаційну скаргу Державного підприємства Завод імені В.О. Малишева задоволено. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2012 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2013 скасовано. Передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року допущено заміну позивача Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові Державної податкової служби на її правонаступника - Офіс великих платників податків ДФС.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, проте надав інтегровані картки платника податків ДП «Завод імені Малишева» про відсутність заборгованості відповідача зі сплати податкового боргу та пояснив, що на даний час Державне підприємство «Завод імені Малишева» не має податкового боргу, який був предметом даної адміністративної справи.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що сума податкового боргу, яку просить стягнути позивач, і яка увійшла у період з лютого по травень 2012 року, увійшла у суму боргу, списану відповідно до рішення № 1 від 28.12.2012 про списання податкового боргу у загальній сумі 39272240,27 грн. (у тому числі встановлений судовим рішенням), що обліковувався за ним станом на 01.07.2012 і не сплачений станом на 31.10.2012.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ГУ ДФС у Харківській області (, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) до Державного підприємства Завод імені В.О. Малишева (вул. Плеханівська, 126, м. Харків) про стягнення податкового боргу відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, а саме: ст. 101 Податкового кодексу України, ст.ст. 72, 73, 75 КАС України, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що податковий борг, який підлягав стягненню було списано, не відповідає вимогам ст. 101 ПК України, оскільки сума 5 309 886,64 грн. не може вважатись безнадійним боргом, з урахуванням того, що платника не було у встановленому порядку визнано банкрутом, а було лише порушено провадження у справі про банкрутство № 5023/10655/11, щодо зазначеного боргу не сплинув строк позовної давності, рішення про припинення підприємства на підставі рішення суду не було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Таким чином, зазначає, що списання податкового боргу на підставі ст. 101 ПК України в даному випадку є неможливим.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ДП "Завод імені В.О. Малишева зареєстроване виконавчим комітетом Харківської міської ради 03.03.1993, ідентифікаційний код юридичної особи 14315629, місцезнаходження м. Харків, вул. Плеханівська, 126. Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серія АОО №497950.

Відповідач перебував на обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові з 01.09.2000, довідка про взяття на облік в органах державної податкової служби від 24.08.1993 №90.

З 2013 року ДП "Завод імені В.О. Малишева як платник податків перебуває на обліку в Східному управлінні ГУ ДФС у Харківській області.

Підприємством до податкової інспекції подані податкові декларації: з земельного податку, якими визначено до сплати 4684010,84 грн., в тому числі: від 20.02.2012 №, граничний термін сплати 01.03.2,63грн., від 20.02.2012 № граничний термін сплати 30.03.2,74грн., від 20.02.2012 №, граничний термін сплати 30.04.2,63грн., від 20.02.2012 №, граничний термін сплати 30.05.2,63грн., від 27.04.2012 №, граничний термін сплати 27.04.2012 11680,21грн.; з екологічного податку - до сплати 44570,67грн., в тому числі: за податковою декларацією від 09.02.2012 № граничний термін сплати 19.02.2012 7591,59грн., за податковою декларацією від 09.02.2012 №, граничний термін сплати 19.02.2012 13763,94грн., за податковою декларацією від 27.04.2012 №, граничний термін сплати 20.05.2012 23215,14грн; збору за спеціальне використання поверхневих та підземних вод - до сплати 180368,10грн., в тому числі: за податковою декларацією від 09.02.2012 №0 граничний термін сплати 19.02.2012 66000,49грн., за податковою декларацією від 10.05.2012 № граничний термін сплати 20.05.2012 114367,61грн.; з плати за користування надрами для видобування корисних копалин до сплати 5978,40 грн. - за податковою декларацією від 01.02.2012 №, граничний термін сплати 19.02.2012; податковим повідомлення-рішенням від 21.02.2012 № підприємству визначено суму штрафних санкцій за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 394988,63грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.12.2011 у справі №5023/10655/11 порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Завод імені В.О. Малишева".

Згідно статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов`язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів).

Згідно статті 1 вказаного Закону термін "мораторій на задоволення вимог кредиторів" визначено як зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Наведені положення норм права регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв`язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов`язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідації з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

Відповідно до частини першої статті 11 та частини четвертої статті 12 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Згідно з частиною сьомою статті 12 Закону дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Положення статті 12 цього Закону встановлюють, зокрема, заборону нараховувати протягом дії мораторію неустойку (штраф, пеню), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), стосуються вимог, зобов`язань, які охоплюються поняттям мораторію. Ці положення слід застосовувати з урахуванням визначення мораторію, наведеного вище.

З наявних в матеріалах справи податкових декларацій судом встановлено, що зобов`язання за ними по сплаті податків та зборів (обов`язкових платежів) виникли у відповідача після введення в дію мораторію. Як встановлено, на час розгляду справи вказана сума податкового боргу відповідачем не сплачена.

Таким чином, мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію, та не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення. Мораторій на задоволення вимог кредиторів є одним із заходів, що запроваджуються з метою відновлення платоспроможності боржника, за своїм змістом мораторій є лише зупиненням виконання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредиторами та зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), а не звільнення від останніх.

За приписами статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Основного Закону).

Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпунктів 20.1.4, 20.1.18, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 46.1 статті 46 ПК України встановлено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно пунктів 49.1, 49.2 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктами 59.1, 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (за відсутності факту оскарження такого акту індивідуальної дії) визначених в такому рішенні грошових зобов`язань у податкового органу виникає право надіслати платнику податків податкову вимогу.

Відповідно до положень пункту 95.1 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Стягнення коштів платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

Таким чином, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання (вручення) платникові податків податкової вимоги.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, станом на дату звернення до суду з позовом 22.06.2012 відповідач мав податковий борг у загальній сумі 5309886,64 грн., який виник у період лютий-травень 2012 року.

Законом України від 02.10.2012 № 5414-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування підприємств оборонно-промислового комплексу» (який набрав чинності 31 жовтня 2012 року) до підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України включена стаття 2І, за змістом якої підлягає списанню податковий борг (у тому числі, встановлений судовими рішеннями та реструктуризований) станом на 1 липня 2012 року, не сплачений станом на дату набрання чинності цим Законом, платників податків - підприємств оборонно-промислового комплексу, які включені до складу Державного концерну «Укроборонпром» (далі - підприємства оборонно-промислового комплексу), перед бюджетом (у тому числі податковий борг, який виник у зв`язку з порушеннями податкового, валютного та митного законодавства), а також грошові зобов`язання, які виникнуть у зв`язку із застосуванням механізму списання відповідно до статті 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку». Контролюючі органи в межах їх компетенції у порядку, передбаченому для списання безнадійного податкового боргу, здійснюють списання зазначених сум протягом десяти робочих днів з дня подання заяви платника податків.

20 грудня 2012 року відповідач звернувся із заявою до позивача № 14/3117 про списання податкового боргу відповідно до ЗУ від 02.10.2012 № 5414-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування підприємств оборонно-промислового комплексу», тобто боргу, який виник станом на 01.07.2012, не сплачений на 31.10.2012.

Актами звірки від 30 червня 2012 року, 31 жовтня 2012 року та листом СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові № 4898/10/19-026 від 18.07.2012 підтверджується погодження суми боргу з відповідача з позивачем.

28 грудня 2012 року позивачем було прийнято рішення № 1 про списання податкового боргу ДП «Завод ім. Малишева» у загальній сумі 39272240,27 грн. (у тому числі встановлений судовими рішеннями та реструктуризований), який обліковувався за ним станом на 01.07.2012 і не сплачений ним станом на 31.10.2012.

Про результати списання вказаної суми податкового боргу ДП «Завод ім. Малишева» на адресу відповідача 17 січня 2013 року було направлено відповідний лист № 597/10/19-116.

Таким чином, судом встановлено, що сума податкового боргу, який просить стягнути позивач і яка виникла у період з лютого по травень 2012 року, увійшла до суми боргу, списану відповідно до рішення № 1 від 28.12.2012 про списання податкового боргу ДП «Завод ім. Малишева» у загальній сумі 39272240,27 грн. (у тому числі встановлений судовими рішеннями), що обліковувався за ним станом на 01.07.2012 і не сплачений станом на 31.10.2012.

В судовому засіданні під час розгляду справи уповноважений представник позивача пояснив, що наразі відповідач не має заборгованості зі сплати податкового боргу, що підтверджується наданими до матеріалів справи інтегрованими картками платника податків, а, отже відсутній предмет спору, який був підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем, на підтвердження заявлених позовних вимог не надано жодних доказів наявності у ДП «Завод ім. Малишева» станом на час розгляду даної справи в суді першої інстанції податкового боргу податкового боргу у розмірі 5309886,64грн., а тому, з огляду на встановлені у справі фактичні обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДФС у Харківській області.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року по справі № 7375/12/2070 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 18.11.2019 року