Справа № 300/506/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/8978/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача Прос ОСОБА_2 В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року, прийняте суддею Біньковською Н.В. у місті Івано Франківську у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,-

встановив:

ОСОБА_1 ( надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці ДФС (надалі відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA206030/2019/000200/2 від 28.01.2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206030/2019/00194.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року позов задоволений.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що рахунок фактура не відповідає вимогам, які ставляться до оформлення такого документа, інші документи з цього приводу не подані, тому у відповідача були обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості та неможливість відповідача встановити дійсну вартість автомобіля.

Згідно із ст.53 Митного кодексу України надається 10 днів декларанту для подання додаткових документів, проте оскаржувані рішення прийняті на другий день після направлення повідомлення позивачу. Разом з тим, 29.01.2019 року за заявою позивача проведено експертне дослідження транспортного засобу від 28.02.2019 року.

Отже, встановлено порушення процедури проведення консультацій як це передбачено Митним кодексом України та передчасно прийнято рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Крім того, відповідачем не доведено неможливість застосувати попередніх п`ять методів визначення митної вартості товару, та, зокрема, не наведено обґрунтованих підстав для застосування шостого.

Відсутність обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для скасування оскаржуваних рішень, про що свідчить правова позиція висвітлена у постановах Верховного Суду №826/28024/15 від 18.12.2018 року, №815/1670/17 від 21.12.2018 року, №813/663/17 від 18.12.2018 року, №815/228/17 від 21.12.2018 року і №820/1436/17 від 18.12.2018 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Івано-Франківська митниця ДФС подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі проведено аналіз митного законодавства, що регулює спірні правовідносини. Позивачем не було надано платіжного документа, що підтверджує сплачену суму за даний транспортний засіб, навіть в разі сплати готівкою. Крім того, законодавство не передбачає, що рахунок фактура може виступати єдиним документом.

Судом першої інстанції не надано оцінки обставині, що АСАУР містить інформацію, в тому числі із зовнішніх джерел, про вартість ідентичних (подібних) транспортних засобів.

Декларант погодився із рішенням про коригування митної вартості та оформив митну декларацію з коригованою вартістю 4600 євро. Маються покликання на позицію Верховного Суду від 30.10.2018 року.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 покликається на судову практику та наведено мотиви, подібні в судовому рішенні. Зазначено, що в рішенні про коригування митної вартості жодним чином не зазначено про наявність висновків зі Schwacke та визначену вартість транспортного засобу в сумі 15750 євро.

Апелянт жодним чином не спростував висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що 25.01.2019 року декларантом ФОП ОСОБА_3 , в інтересах позивача, як одержувача товару, подано до митного органу електронну митну декларацію №UA206030/2019/401043, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: легковий автомобіль, вживаний, марки BMW, модель 520і, тип кузова - седан, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна бензиновий, об`єм двигуна 1997 см3, потужність двигуна 135 кВТ, 2013 року виготовлення, загальна кількість місць для сидіння 5, кількість дверей 4, призначений для перевезення пасажирів на дорогах загального користування (а.с.85).

У вказаній митній декларації визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 11500,00 EUR - графа 42 митної декларації. У графі 45 митної декларації «коригування» вказано 362396,06 грн., в графі 23 «курс валюти» 31.51270100, в графі 15 «країна відправлення/експорту» Німеччина.

Одночасно із митною декларацією декларантом надано, зокрема, рахунок-фактуру (інвойс) №СА603 від 04.01.2019 року (а.с.16, 68), декларацію країни відправлення від 04.01.2019 року (а.с.20), акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/04729 від 21.01.2019 року (а.с.40), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 28.12.2018 року та № ZBI 191771611 від 28.12.2018 року (а.с.17-19, 69-70, 86-87).

26.01.2019 року відповідачем направлено декларанту електронне повідомлення про необхідність доставлення автомобіля в зону митного контролю 26.01.2019 року. Також, у рамках консультації запропоновано відповідно до вимог ст.53 Митного кодексу України надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару (а.с. 79 ).

26.01.2019 року декларантом проінформовано відповідача, що відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для його ідентифікації надати немає можливості та надаватись не будуть. Направлено витяги пропозицій продажу цього транспортного засобу на Інтернет ресурсі (а.с.80).

28.01.2019 року за результатами розгляду поданої електронної митної декларації Івано-Франківською митницею ДФС прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206030/2019/000200/2, згідно якого митну вартість товару визначено за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України) у сумі 15750,00 EUR (а.с.84).

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що «митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості (ст.64 Митного кодексу України). Джерело інформації: АСАУР ДФС. Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN кодами: НОМЕР_1 , валюта EUR, вартість - 15750. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 ч.2 ст.55 та Главою 4 Митного кодексу України» (а.с.83).

Також Івано-Франківською митницею ДФС винесено оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206030/2019/00194 від 28.01.2019 року, відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з тих причин, що «Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості (ст.64 Митного кодексу України). Джерело інформації: АСАУР ДФС. Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN кодами: НОМЕР_1 , валюта EUR, вартість - 15750. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 ч.2 ст.55 та Главою 4 Митного кодексу України». Також роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття митної декларації, митного оформлення задекларувати митну декларацію згідно рішення № UA206030/2019/000200/2 від 28.01.2019 (а.с.83).

31.01.2019 року позивач подав відповідачу скаргу на прийняте рішення про коригування митної вартості № UA206030/2019/000200/2 від 28.01.2019 року. До скарги додано експертний висновок за №В-23, згідно якого вартість автомобіля марки BMW, модель 520і, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер ( НОМЕР_3 - код) НОМЕР_1 , чорного кольору, станом на 29.01.2019 року становить 11471,22 євро, що з врахуванням курсу НБУ та з заокругленням складає 363990,21 грн. За наслідками розгляду вказаної скарги відповідач зазначив, що підстави для перегляду рішення відсутні (а.с.21-34).

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Щодо процедури консультацій між митним органом та декларантом, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Тобто Митний кодекс України встановлює обов`язковою письмову форму вимоги про надання додаткових документів.

При цьому витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Апеляційний суд бере до уваги висновок суду першої інстанції про те, що рахунок фактура не відповідає вимогам, які ставляться до оформлення такого документа, інші документи з цього приводу не подані, тому у відповідача були обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості та неможливість відповідача встановити дійсну вартість автомобіля, однак звертає увагу на наступне.

У матеріалах справи наявне повідомлення, направлене декларанту позивача 26.01.2019 року про необхідність подання згідно ст.53 МК України додаткових документів для підтвердження митної вартості. В цей же день декларант повідомив, що банківські платіжні документи та інші платіжні і бухгалтерські документи відсутні, однак долучив витяги пропозицій продажу транспортного засобу на Інтернет ресурсі.

Проте, оскаржуване рішення і картка відмови прийняті відповідачем на другий день після дня направлення відповідного повідомлення. В той же час 29.01.2019 року за заявою ОСОБА_1 від 28.02.2019 року проведено експертне дослідження щодо визначення вартості обговорюваного транспортного засобу марки BMW, модель 520і, номер кузова НОМЕР_1 ,2013 року випуску, за результатами якого вартість вказаного автомобіля становить 11471,22 EUR.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем процедури проведення консультацій та передчасне прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UA206030/2019/000200/2 від 28.01.2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206030/2019/00194.

При цьому, декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість

Зі змісту положень розділу ІІІ («Митна вартість товарів та методи її визначення») Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів. Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22 жовтня 2019 року (справа № 140/231/19).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що неподання декларантом запитуваних Митницею документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість автомобіля визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.06.2019 року у справі №803/337/17.

З приводу покликання апелянта на те, що позивачем не було надано платіжного документа, що підтверджує сплачену суму за даний транспортний засіб, апеляційний суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 23 липня 2019 року у справі №1140/3242/18 відхилив доводи митного органу про відсутність документів, що підтверджують оплату товару, як підставу виникнення сумнівів щодо митної вартості товару, оскільки у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Згідно з частиною сьомою статті 58 МК України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).

Крім того, покликання апелянта на використання періодичного довідника «SuperSchwacke» для визначення митної вартості автомобіля не заслуговують на увагу, оскільки в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості та у прийнятій за його наслідками картці відмови жодного покликання на зазначений довідник немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA206030/2019/000200/2 від 28.01.2019 та прийнята за наслідками цього рішення картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206030/2019/00194, є протиправними та такими, що підлягають до скасування.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року у справі № 300/506/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення складено 14.11.2019 року.