Справа № 320/6654/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6654/18 Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенко Я. М., Ганечко О. М.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пелском» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.07.2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пелском» звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27 вересня 2018 р. № .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання з`явилися представник апелянта, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, до суду надіслав відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи убачається, що Позивач зареєстрований як юридична особа 11 квітня 2012 р. та основними видами діяльності позивача є розведення інших тварин (основний) (код КВЕД 01.49); оптова торгівля живими тваринами (код КВЕД 46.23); оптова торгівля шкірсировиною, шкурами та шкірою (код КВЕД 46.24); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20).

Відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку, за наслідками якої складено Акт від 7 вересня 2018 р. № 778/10-36-14-02-13/37323170 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Пелском» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 січня 2015 р. по 31 березня 2018 р., валютного - за період з 1 січня 2015 р. по 31 березня 2018 р.».

14 вересня 2018 р. позивач подав відповідачу заперечення на Акт перевірки від 7 вересня 2018 р., та за результатами розгляду заперечення (з додатками) висновки акту перевірки викладено в наступній редакції:

1) п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування за 1 квартал 2018 р. на суму 30996799 грн.;

2) пп. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість за березень 2018 р. на суму 608207 грн.;

3) п. 2.8 «Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 15 грудня 2004 р. № 637 (зі змінами та доповненнями).

У подальшому відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 27 вересня 2018 р. № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) та/або пеню у розмірі 190 000 грн. 08 коп.

11 жовтня 2019 р. позивачем подано до Державної фіскальної служби України скаргу на податкове повідомлення-рішення від 27 вересня 2018 р. № НОМЕР_1 , за результатами розгляду якої 04 грудня 2018 рішенням Державної фіскальної служби залишено без змін податкове повідомлення-рішення відповідача від 27 вересня 2018 р. № , а скаргу - без задоволення.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні у позивача порушення законодавства у сфері обігу готівки, які визначені в Акті перевірки. Крім того, фінансові санкції, застосовані на підставі пункту 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за по рушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12 червня 1995 року, у розумінні статті 238 та статті 239 Господарського кодексу України є адміністративно-господарськими санкціями, застосування яких можливе лише в межах строків, встановлених статтею 250 Господарського кодексу України, а тому, застосування до позивача штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки, здійснено відповідачем після закінчення одного року з дня його вчинення, тобто, поза межами строків, встановлених статтею 250 Господарського кодексу України.

Апелянт, в свою чергу, посилається на те, що перевіркою встановлено факт перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства за 20.12.2016 року у сумі 95000,00 гривень, чим порушено п.2.8., п.3.5, п.7.24 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 (із змінами та доповненнями).

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила таке.

Постановою Правління національного банку України від 15.12.2004 № 637 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (далі - Положення №637), яке визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою.

Пунктом 2.6 цього Положення встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (265/95-ВР) надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Виходячи з потреби прискорення обігу готівкових коштів і своєчасного їх надходження до кас банків для підприємств, що здійснюють операції з готівкою в національній валюті, установлюються ліміт каси та строки здавання готівкової виручки (готівки) відповідно до вимог глави 5 цього Положення.

Банкам і підприємцям ліміт каси та строки здавання готівкової виручки (готівки) не встановлюються (п. 2.7).

У відповідності до вимог п. 2.9 вказаного вище Положення Готівкова виручка готівка) підприємств (підприємців), у тому числі готівка, одержана з банку, використовуються ними для забезпечення потреб, що виникають у процесі їх функціонування, а також для проведення розрахунків з бюджетами та державними цільовими фондами за податками і зборами (обов`язковими платежами).

Підприємства не повинні накопичувати готівкову виручку (готівку) у своїх касах понад установлений ліміт каси для здійснення потрібних витрат до настання строків цих виплат.

Згідно із п. 2.8 Положення №637 підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) в межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов`язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб. За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства може здаватися до операторів поштового зв`язку та небанківських фінансових установ, які мають ліцензію Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на здійснення переказу коштів.

Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням програмно-технічних комплексів самообслуговування) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством України надане право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів.

Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.

Відповідно до вимог п. 3.5 Постанови Правління НБУ № 637 у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред`явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред`являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа.

Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Видача готівки особам, яких немає в штатному розписі підприємства, проводиться за видатковими касовими ордерами, що виписуються окремо на кожну особу або за окремою видатковою відомістю.

Якщо підприємство (підприємець) надає держателям електронних платіжних засобів послуги з видачі готівки за допомогою платіжного термінала (імпринтера), то на підставі квитанцій платіжного термінала (сліпів) таким підприємством складається видатковий касовий ордер на загальну суму проведених операцій за день та здійснюється відповідний запис у касовій книзі.

Згідно з вимогами п. 7.24 Постанови Правління НБУ № 637 у разі виявлення під час перевірок видаткових касових ордерів або видаткових відомостей, у яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача (абзац другий пункту 3.5 цього Положення), сума готівки за такими видатковими документами додається до залишку готівки в касі виключно в день, у якому оформлено зазначені видаткові документи, і надалі зазначена сума не береться для розрахунку понадлімітних залишків готівки.

Відповідно до вимог 2 ст. 1 Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року № 436/95 установити, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до Акту перевірки, до перевірки надано видатковий касовий ордер № 15 від 20 грудня 2016 року на суму 100 000 грн. 00 коп., у якому видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача. Згідно з ордером та квитанцією банку № 9652-10 від 20 грудня 2016 р. одержувачем коштів (видати-п/р НОМЕР_2 у ВАГ АБ «УКРГАЗБАНК» ч/з ОСОБА_1 ) є ОСОБА_1 , яка не являється касиром, керівником, або головним бухгалтером позивача. У видатковому касовому ордері № 15 від 20 грудня 2016 року в графі додаток надруковано квитанція № 9652-10 від 20 грудня 2016 р., що свідчить про складання документу після надходження зазначеної квитанції до каси підприємства, а не в момент вчинення розрахункової операції (видачі коштів).

Відповідно до вимог п. 3.10 постанови Правління НБУ № 637 прибуткові касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості мають заповнюватися бухгалтером чорнилом темного кольору чорнильною або кульковою ручкою, за допомогою друкарських машинок, комп`ютерних засобів чи іншими способами, які забезпечили б належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів терміну.

У касових ордерах зазначається підстава для їх складання і перелічуються додані до них документи. Видача касових ордерів і видаткових відомостей на руки особам, що вносять або одержують готівку, забороняється.

Приймання і видача готівки за касовими ордерами може проводитися тільки в день їх складання.

Виправлення в касових ордерах та видаткових відомостях забороняються.

У касових ордерах, які оформляються на загальну суму проведених підприємством касових операцій (видача готівки за видатковими відомостями, електронними платіжними засобами, здавання готівки до банку, отримання готівки з банку за чеком та оприбуткування її в касі тощо), реквізит «Одержав» або «Прийнято від» не заповнюється.

Як встановлено судом, видатковий касовий ордер від 20 грудня 2016 р. не підписано одержувачем у зв`язку з тим, що цей касовий ордер виданий на загальну суму проведених підприємством касових операцій для отримання готівки з банку за чеком.

Листом Національного Банку України від 22 квітня 2013 р. № 11-117/1363/4874 надано роз`яснення з питань оформлення видаткового касового ордеру. Зокрема, в листі вказано: «…..При цьому слід зазначити, що згідно з вимогами останнього абзацу пункту 3.10 глави 3 Положення у касових ордерах, що оформляються на загальну суму проведених підприємством касових операцій (у тому числі видача готівки за видатковими відомостями), реквізит «Одержав» (у видатковому касовому ордері), в якому зазначається сума готівки, не заповнюється.

В цьому випадку може не заповнюватися і реквізит «Підпис одержувача», оскільки одержувачі готівки проставляють свої підписи про отримання у видатковій відомості.»

«….у реквізиті «Видати» видаткового касового ордера (додаток 3 до Положення) зазначається прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, яка отримує кошти. У разі, якщо видатковий касовий ордер оформляється на загальну суму коштів, що видаються, наприклад - по відомості на виплату грошей працівникам підприємства (додаток 1 до Положення), то у вказаному реквізиті зазначається відповідний підрозділ підприємства, що отримує кошти.

Якщо ж підприємство здійснює виплати з оформленням видаткової відомості, то відповідно до абзацу другого пункту 3.8 Положення на титульній сторінці видаткової відомості робиться дозвільний напис про видачу готівки за підписами керівника і головного бухгалтера або осіб, уповноважених керівником, із зазначенням строків видачі готівки і суми (гривень - словами, копійок - цифрами)…».

У повній відповідності з п. 3.10 Положення № 637 та роз`яснення НБУ від 22.04.13 № 11-117/1363/4874, замість прізвища, імені та по батькові одержувача у реквізиті «Видати» було зазначено «п/р 1 у ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК» ч/з ОСОБА_1 », оскільки вказана виручка надавалась не фізичній особі - працівнику, а здавалась до банківської установи.

Пунктом 2.8 Положення № 637 встановлено, що здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися Підприємством самостійно, без будь-яких вимог та обмежень відносно осіб або посад.

Позивач пояснив, що ОСОБА_1 є працівником ТОВ «Пелском» (наказом позивача від 1 грудня 2014 р. № 100/К «Про прийняття на роботу», наказ позивача № 201/К від 29 грудня 2017 р. «Про переведення ОСОБА_1 на іншу посаду») та є лише особою через яку було здійснено здавання до банківської установи готівки, а не отримувачем коштів.

Отже, суд дійшов висновку, що у даному випадку реквізит «Одержав» не потребує заповнення, так само, як і не потребує підпису особи, яка одержує кошти.

Оформлення видаткового ордеру було виконане позивачем у повній відповідності до чинного законодавства, що підтверджується матеріалами справи та роз`ясненнями регулятора.

Постанова Правління НБУ № 637 не містить вимог, що особа, яка отримала кошти для передачі до банку, обов`язково повинна бути касиром, керівником або головним бухгалтером підприємства, яке здає кошти, а тому твердження відповідача в Акті перевірки є хибним.

20 грудня 2016 р. банківською установою у той же день зараховано кошти на рахунок позивача, що підтверджується наявним документами по справі та спростовує висновки, викладені в Акті перевірки відповідачем про перевищення ліміту каси та порушення при оформленні банківських документів.

Крім того, податкове повідомлення-рішення від 27 вересня 2018 р. № НОМЕР_1 , яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції, прийнято 27 вересня 2018 року, тоді як порушення правил здійснення господарської діяльності за не оприбуткування (неповного прибуткування) готівки на думку відповідача мали місце 20 грудня 2016 року.

Згідно з вимогами ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Строки застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені статтею 250 ГК, відповідно до частини першої якої адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, відповідачем застосовано штрафні санкції поза межами річного строку для застосування адміністративно-господарських санкцій за зазначені порушення.

Враховуючи наведене вище та доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пелском» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 15.11.2019