Справа № 120/3464/19-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 листопада 2019 р. Справа № 120/3464/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області про скасування постанови та арешту

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з позовом до Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - Замостянський ВДВС м.Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, орган виконавчої служби, відповідач ) про скасування постанови про арешт від 17.10.2019 р. ВП 60277978, зокрема арешт, накладений на картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ "Комерційний банк "Приватбанк".

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що на картковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ "Комерційний банк "Приватбанк", що належить позивачці, оскаржуваною постановою накладено арешт. Разом з тим, на даний рахунок окрім пенсії перераховуються ще й аліменти на неповнолітніх дітей. При цьому, на такі кошти не звертають стягнення в силу вимог ЗУ "Про виконавче провадження", а отже постанова підлягає скасуванню.

05.11.2019 р. ухвалою відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику сторін.

15.11.2019 р. надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в позові, обґрунтовуючи свою позицію правомірністю постанови та відсутністю підстав для її скасування, оскільки на пенсію/заробітну плату може бути звернено стягнення. Окремо вказав на те, що АТ "Комерційний банк "Приватбанк" не зазначалось цільового призначення рахунків на які накладено арешт.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

В розумінні частини першої статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно частин першої, другої статті 48 Закону № 1404-VIII, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Положеннями статті 73 Закону № 1404-VIII визначено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати:

1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника;

2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням;

3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних;

4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю;

5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами;

6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини;

7) допомогу при усиновленні дитини;

8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування;

9) допомогу на дітей одиноким матерям;

10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом;

При цьому слід вказати, що до допомоги на дітей відносяться і аліменти, оскільки це кошти перераховані одним членом сім`ї на користь іншого для виконання обов`язку щодо утримання/ надання допомоги .

Так, статтею 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Із аналізу процитованих норм видно, що стягнення не звертається на допомогу на дітей, зокрема на аліменти.

При цьому, статею 59 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, серед іншого є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Як встановлено судом, 10.10.2019 року на виконання постанови №59 від 30.07.2019 р. про стягненя з ОСОБА_1 штрафу, державним виконавцем Замостянського відділу ДВС м.Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60277978.

З метою примусового виконання відповідного рішення, 17.10.2019 р. державним виконавцем винесено постанову ВП №60277978, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_1 , крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.

Отже, оскаржуваною постановою накладено арешт на всі кошти, без конкретизації номерів рахунків та фінансових установ, за винятком коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Окремо суд вказує й на те, що саме виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

При цьому, від АТ "Комерційний банк "Приватбанк" до відповідача таких повідомлень не надходило. Натомість, АТ "Комерційний банк "Приватбанк" направлено лист за вих. №20.1.0.0.0/7-191017/906, в якому повідомлено про номера рахунків та про недостатність коштів для виконання постанови про арешт, при цьоому жодної інформації, що на такий (рахунок) надходять аліменти на дітей - не вказано.

Враховуючи, що оскаржувана постанова прийнята за наявності на те правових підстав, а саме, з метою примусового виконання рішення про стягнення штрафу, а також те, що спірне рішення містить виключення щодо коштів, на які заборонено накладати арешт, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення є правомірним, відповідно, не підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши подані докази, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів/підстав, позовній вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо судових витрат у справі, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору. А тому при подачі позову до суду судовий збір не сплачувався, відповідно, не підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО - НОМЕР_2 ).

Відповідач: Замостянський відділ державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (вул.Соборна, 15А,м. Вінниця, ).

Повний текст рішення сформовано : 18.11.19

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна