Справа № 140/2961/19
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

14 листопада 2019 року ЛуцькСправа № 140/2961/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 13 травня 2019 року № Ф-1122-52 на суму 21 030 грн 90 коп.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

25 жовтня 2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Одночасно з відзивом представник відповідача подав клопотання про залишення позову без розгляду. Клопотання обґрунтоване тим, що позивач пропустив 10-денний строк звернення до суду, який встановлений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI.

У зв`язку із зверненням представника відповідача із клопотанням про залишення позовної заяви, ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання, призначене на 10:30 14 листопада 2019 року, сторони не прибули. При цьому, представник позивача та представник відповідача подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.42, 44). Позивач про причини неприбуття суд не повідомила.

Неприбуття сторін у судове засідання, на думку суду, не перешкоджає вирішенню клопотання позивача про залишення позову без розгляду. Вирішення даного клопотання з урахуванням вимог частини дев`ятої статті 205, частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З огляду на предмет спору, характер спірних правовідносин, що виникли між учасниками справи, суд вважає, що клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській про визнання протиправною та скасування вимоги без розгляду підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як слідує з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач оскаржує вимогу від 13 травня 2019 року № Ф-1122-52 про сплату боргу (недоїмки) станом на 30 квітня 2019 року у сумі 21 030 грн 90 коп., яка нарахована відповідно до статті 25 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та даних інформаційної системи органу доходів і зборів (а.с.8).

Вказана вказану вимогу позивач отримала 20 серпня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.27).

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за положеннями пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) , це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дія Закону №2464-VI поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).

За положеннями частини другої статті 2 Закону №2464-VI, виключно цим Законом визначаються зокрема принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, яким за положеннями статті 1 Закону №2464-VI єорган доходів і зборів та його територіальні органи (в частині адміністрування єдиного внеску), права та обов`язки органів доходів і зборів визначені статтями 12, 13, 14 Закону №2464-VI.

Відтак, облік платників єдиного внеску, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір, повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Законом №2464-VI.

В силу вимог пункту 4 частини першої статті 6 цього Закону платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Згідно з абзацами 4, 5, 6 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абзац 8 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI).

Відповідно до абзацу 9 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Отже вказаними положеннями визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 31 січня 2019 року у справі №802/983/18-а та від 08 серпня 2019 року у справі №480/106/19 та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при вирішенні даної справи.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що позивач пропустила десятиденний строк звернення до суду з даним позовом, оскільки податкову вимогу від 13 травня 2019 року № Ф-1122-52 позивач ОСОБА_1 отримала 20 серпня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, а з позовною заявою про скасування вказаної вимоги позивач звернулася до Волинського окружного адміністративного суду - 03 жовтня 2019 року, про що свідчить відмітка штемпеля вхідної кореспонденції Волинського окружного адміністративного на позовній заяві.

При цьому, позивачем клопотання про поновлення строку звернення до суду не подано. В судове засідання 14 листопада 2019 року позивач та її представник не прибули, про обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду суду не повідомили.

У відповідності до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За правилами частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи положення КАС України, суд може залишити позовну заяву без розгляду і в тому випадку, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, а також і в тому випадку, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважним.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд погоджується з доводами відповідача викладеними у клопотанні про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській про визнання протиправною та скасування вимоги без розгляду і залишає без розгляду вказану позовну заяву.

Керуючись статтями 122, 123, 205, 229, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській про визнання протиправною та скасування вимоги залишити без розгляду.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.Я. Ксензюк