Справа № 460/2453/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

13 листопада 2019 року м. Рівне №460/2453/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник Гуз Сергій Борисович,

розглянувши адміністративну справу за позовом

Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
доПриватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"
про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій,
В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерне товариство "Рівнеобленерго" про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 30738,38грн.

До початку судового засідання відповідачем подано відзив на адміністративний позов у якому сформовано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Клопотання мотивовано тим, що позивач обґрунтовуючи підстави звернення до суду заборгованістю з фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2016 року - пропустив тримісячний строк звернення до суду.

Представник позивача у судове засідання не прибув. Про причини неявки суд не повідомив. Випадків, визначених пунктами 1 - 3, 5 частини другої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України не встановлено, а тому суд ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні, з мотивів зазначених у відзиві на адміністративний позов, клопотання підтримав та просив задовольнити його повністю.

Заслухавши клопотання представника відповідача, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, судом встановлено наступне.

Так, Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго", зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області як платник страхових внесків та зобов`язане відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рівненським об`єднаним УПФУ м. Рівне проведено та листом направлено на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в тому числі по пенсіонеру ОСОБА_1 , яка перебувала в трудових відносинах з відповідачем.

Розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій з 2014 року отриманий відповідачем 12 вересня 2014 року за вхідним № 4934.

Згідно Листа позивача від 03.06.2016 № 3099/06 та Актів звірки щодо фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за попередні роки за відповідачем станом на 01.01.2017 року рахується заборгованість за період з 22.05.2010 по 31.12.2013 в розмірі 30738,38 грн., а згідно Акту звірки № 1 від 12.12.2018 станом на 01.11.2018 року рахується заборгованість в розмірі 30737,44 грн. (а. с. 8, 9).

Спірним у даній справі є правомірність дій позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до пп. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 (за Списком № 2) за період з 22.05.2010 по 31.12.2013 у сумі 30738,38 грн.

Так, частиною 15 статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV передбачено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Позивач покликаючись на не пропущення ним строку звернення з позовом до суду зазначив, що у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несплату витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення ч. 15 ст. 106 Закону № 1058-IV.

Разом з тим, згідно з ч. 5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи даний спір суд враховує позицію Верховного Суду викладену ним в постанові від 13.09.2019 у справі №812/210/17, в якій зазначено, що суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею.

Частинами першою, другою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови зумовлювала б постійне збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Крім того, за змістом наведених процесуальних норм законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30 серпня 2006 року (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності".

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, варто звернути увагу, що матеріали справи не містять клопотань від позивача щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Враховуючи висновок Верховного Суду викладений ним в постанові від 13.09.2019 у справі №812/210/17 та те, що строк звернення до суду про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах розпочався ще у січні 2017 року, суд дійшов висновку, що при належному добросовісному відношенні позивач не був позбавлений можливості подати адміністративний позов в межах строку, встановленого статтею 122 КАС України, проте таким правом не скористався. Доказів поважності пропуску строку звернення до суду не надав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його зявою (клопотанням).

Враховуючи наведене, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області слід повернути сплачену згідно платіжного доручення № 1444 від 08.10.2019 суму судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп., оригінал якого наявний в матеріалах справи (а.с. 26).

Керуючись статтями 122, 123, пунктом 8 частини 1 статті 240, статтями 241, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 30738,38грн. - залишити без розгляду.

Повернути Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області (, вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028) сплачену суму судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повну ухвалу суду складено 13 листопада 2019 року

Суддя Зозуля Д.П.