Справа № 454/377/19
Суддя: Веремчук О. А.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 454/377/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Веремчук О. А.

за участю секретаря: Баран О.Я,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі адміністративну справу за позовом по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України у Львівській області про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень -,

в с т а н о в и в:

07 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління національної поліції України у Львівській області про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень.

В позовній заяві зазначає, що 28 січня 2019 року сержантом поліції Єрьоменко Н.М., який є працівником Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції ГУНП у Львівській області щодо ОСОБА_1 було складено шість постанов в справі про адміністративне правопорушення, а саме:

1) постанова НК № 941634 від 28.01.19 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.;

2) постанова НК № 941635 від 28.01.2019 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.;

3) постанова НК № 941636 від 28.01.2019 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.;

4) постанова НК № 941637 від 28.01.2019 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.;

5) постанова НК № 941638 від 28.01.2019 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.,

6) постанова НК № 941639 від 28.01.2019 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.;

Позивач вважає, що винесені постанови є протиправними та підлягають скасуванню:

Внаслідок відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушення, оскільки він не вчиняв порушень, що вказані у постановах.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної , відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень Глави 22 КУпАП, під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (стаття 279 КУпАП), а орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КупАП).

Позивач звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні будь-які, передбачені статтю 251 КУпАП, докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення. З огляду на наведене, вважає, що постанова винесена лише на припущеннях поліцейського, що є грубим порушенням порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Окрім цього, фактично не було взагалі ніякого розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 просто поставили перед фактом, що такі постанови вже є оформлені щодо нього.

Внаслідок грубого порушення Відповідачем порядку накладення адміністративного стягнення, що передбачений статтею 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, частиною 2 вказаної статті встановлено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За таких умов, в разі доведення вини ОСОБА_1 у вчинені вищевказаних правопорушень, Відповідач мав би накласти на нього одне основне стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а не за кожне порушення окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень та з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо [ (неупереджено); 5) добросовісно; б) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між І будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо строку звернення до суду. Частиною 2 статті 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Позивач повідомляє суду, що оскаржувану постанову він отримав в Управління патрульної поліції Львівської області 28 січня 2019 року, про що свідчить його розписка про отримання копії постанови, в тексті постанови.

Таким чином, строк на звернення з позовом до суду про оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення позивачем не пропущений.

Повідомляє суд що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 288 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, однак подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просить задоволити.

Представник відповідач в судове засідання не з`явився, однак належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Суд встановив, що згідно до Постанови серія НК №941634 вбачається, що 28.01.2019 року о 21:55год. в м.Сокаль по вул.Тартаківська,33, водій керував автомобілем у якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопроникнення, а саме затоновані задні габаритні вогні, вогні стоп сигналу, чим порушив ПДР п.п.31.4.3 ПДР України, за яке адміністративне правопорушення передбачено ч.1 ст.121 КУпАП.

За даною постановою ОСОБА_1 отримав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. Копію постанови ОСОБА_1 отримав.

Відповідно до Постанови серія НК №941635 вбачається, що 28.01.2019 року о 22:20год. в м.Сокаль по вул.Тартаківська,33, водій керував автомобілем у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, чим порушив ПДР 31.4.3а, за яке адміністративне правопорушення передбачено ч.2 ст.122 КУпАП.

За даною постановою ОСОБА_1 отримав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. Копію постанови ОСОБА_1 отримав.

Згідно до Постанови серія НК №941636 вбачається, що 28.01.2019 року о 21:55год. в м.Сокаль по вул.Тартаківська,33, водій керував автомобілем у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, та при перевірці документів не пред`явив документів, не пред`явив посвідчення водія, чим порушив ПДР 31.4.3а, 2.1а ПДР України, за яке адміністративне правопорушення передбачено ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП.

За даною постановою ОСОБА_1 отримав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. Копію постанови ОСОБА_1 отримав.

Відповідно до Постанови серія НК №941637 вбачається, що 28.01.2019 року о 21:55год. в м.Сокаль по вул.Тартаківська,33, водій керував автомобілем у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, та при перевірці документів не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив ПДР 31.4.3а, 2.1б ПДР України, за яке адміністративне правопорушення передбачено ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП.

За даною постановою ОСОБА_1 отримав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. Копію постанови ОСОБА_1 отримав.

Згідно до Постанови серія НК №941638 вбачається, що 28.01.2019 року о 21:55год. в м.Сокаль по вул.Тартаківська,33, водій керував автомобілем у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, та при перевірці документів не пред`явив поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив ПДР 31.4.3а, 2.4а ПДР України, за яке адміністративне правопорушення передбачено ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП.

За даною постановою ОСОБА_1 отримав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. Копію постанови ОСОБА_1 отримав.

Відповідно до Постанови серія НК №941638 вбачається, що 28.01.2019 року о 21:55год. в м.Сокаль по вул.Тартаківська,33, водій керував автомобілем у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, та після зупинки на вимогу поліцейських не увімкнув аварійної світлової сигналізації, чим порушив ПДР 31.4.3а, 9.9б ПДР України, за яке адміністративне правопорушення передбачено ч.2 ст.122 КУпАП.

За даною постановою ОСОБА_1 отримав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. Копію постанови ОСОБА_1 отримав.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Незважаючи на зазначений обов`язок відповідачем не надано суду необхідних доказів у справі про адміністративне правопорушення на підставі, яких була винесена оскаржувана постанова.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Положення ст. 22 КУпАП, встановлюють право органу (посадової особи), які уповноважені вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено, що судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Між тим, на думку суду, жодним доказом наявність адміністративного правопорушення в діях позивача встановлена не була.

Після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Дійсно, за змістом ч. 5 ст. 258 КУпАП, він не був зобов`язаний складати протокол про адміністративне правопорушення. Разом з тим, він мав право це зробити. У випадку, коли особа заперечує факт вчинення правопорушення, саме протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП міг бути доказом його вчинення, такими доказами могли бути пояснення правопорушника, свідків, рапорти працівників поліції.

При цьому не є належним доказом усне твердження працівника поліції, озвучене правопорушнику. Спостереження працівником поліції правопорушення може мати місце, однак воно має бути зафіксоване на матеріальному носії. Таким матеріальним носієм міг бути протокол про адміністративне правопорушення із зазначенням тих матеріалів, що до нього додаються, рапорт або протокол та рапорт.

Як встановлено судом працівниками поліції не складалися жодні матеріали взагалі.

Відповідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору (ст. 74 КАСУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Суд зазначав у наведеному Рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п .2.2 Рішення).

Також Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому у скороченому провадженні. При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов`язковою і має передувати такому розгляду справи.

Крім того, суд вказує, що словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

За загальним правилом розгляд справи починається оголошенням про те, яка справа розглядається, з`ясовується хто прибув на розгляд справи, встановлюються анкетні дані особи, яка притягається до відповідальності, роз`яснюються її права, надається можливість подати докази, заявити клопотання.

Після цього особа, яка розглядає справу, має оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Керуватися попереднім спостереженням певних подій за відсутності доказової бази така особа не має права.

Це пов`язано з тим, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин суд вважає, що факт вчинення позивачем вищенаведених правопорушень, , відповідачем не доведений, оскільки будь-яких матеріалів справи та доказів відповідачем не зібрано.

За змістом п. 8 статті 23 Закону України "Про національну поліцію" поліція у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Разом з тим, це не є основною функцією цього центрального органу виконавчої влади. Головна функція поліції служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку (стаття 1).

Реалізація цієї функції не може полягати виключно у поставленні мети притягнення особи до відповідальності, пріоритетними є підтримання публічної безпеки і порядку, забезпечення охорони прав і свобод людини.

З цією метою Національна поліції України здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Наявність у діях позивача складу правопорушення підтверджується тільки постановами у справі про адміністративне правопорушення , що не є достатнім доказом для притягнення до адміністративної відповідальності .

За наведених обставин, у суду немає підстав ставити під сумнів показання позивача з цього приводу і таких доказів суду не представлено. Отже, за відсутності достатніх даних про вчинення позивачем правопорушення, постанови серії НК №941634 від 28.01.2019 року, серії НК №941635 від 28.01.2019 року , серії НК №941636 від 28.01.2019 року, серії НК №941637 від 28.01.2019 року, серії НК №941638 від 28.01.2019 року, серії НК №941639 від 28.01.2019 року необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Скасувати постанови поліцейського Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області Єрьоменко М.В. в справі про адміністративне правопорушення серії НК №941634 від 28.01.2019 року, серії НК №941635 від 28.01.2019 року , серії НК №941636 від 28.01.2019 року, серії НК №941637 від 28.01.2019 року, серії НК №941638 від 28.01.2019 року, серії НК №941639 від 28.01.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення і надіслати справу на новий розгляд .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: О. А. Веремчук