Справа № 240/11006/19
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
11 жовтня 2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням зменшення пенсійного віку;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області призначити з 17 липня 2019 року ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням зменшення пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з підстав протиправної відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є потерпілим від Чорнобильської катастрофи і згідно з наявним посвідченням є громадянином який тимчасово працював на території зони безумовного (обов`язкового) відселення у 1986-1987 роках. Вважає, що має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку з чим звернувся із заявою до відповідача та надав архівну довідку, посвідчення та трудову книжку. Відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку. Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними, звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
4 листопада 2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 31 жовтня 2019 року №1707/06.10 (а.с.27-28). В обґрунтування відзиву зазначено, що населені пункти у яких працював позивач не належать до місць, за межами зони відчуження, де за урядовими завданнями 1986-1987 роках виконувались роботи в особливо шкідливих умовах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Тому підстави призначення пенсії позивачу зі зниженням пенсійного віку на 2 роки відсутні.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Згідно з положеннями частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого обласною державною адміністрацією від 5 липня 1993 року, є громадянином, який тимчасово працював на території зони безумовного (обов`язкового) відселення у 1986-1987 роках (а.с.15).
Страховий стаж позивача станом на 2 серпня 2019 року становить 39 років 02 місяці та 18 днів, що підтверджується записами у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 та трудовій книжці серії НОМЕР_3 (а.с.16-18).
Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 6 серпня 1982 року позивач був працевлаштований на Коростишівську ПМК-9. У подальшому, Коростишівська ПМК-9 була перейменована на СПМК-56, згодом СПМК-56 перейменовано на ВАТ «Коростишівське СПМК». Ці ж відомості містяться в архівній виписці від 13 червня 2019 року №241, виданої Комунальним підприємством «Міжвідомчий Коростишівський архів документів по особовому складу» (а.с.17).
Відповідно до архівних виписок від 13 червня 2019 року №240, наданих Комунальним підприємством «Міжвідомчий Коростишівський архів документів по особовому складу» за наказами підприємства позивача було відряджено:
- на підставі наказу №83-к від 28 жовтня 1986 року в с. Рудня Осошня та с. Малі Кліщі для виконання робіт у жовтні;
- на підставі наказу №84-к від 3 листопада 1986 року в с. Рудня Осошня та с. Малі Кліщі для виконання робіт у листопаді;
- на підставі наказу №65-к від 14 серпня 1987 року у с. Селець Народицького району з 17 до 28 серпня 1987 року;
- на підставі наказу №84-к від 15 жовтня 1987 року у с. Селець Народицького району для виконання робіт по зовнішньому водопроводу;
- на підставі наказу №99-к від 3 грудня 1987 року у с. Селець Народицького району для виконання робіт по зовнішньому водопроводу (а.с.19-21).
2 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав до Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №9 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Листом від 7 серпня 2019 року №418/09 відповідач повідомив про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки. Підставою для відмови відповідач визначив те, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 1996 року №1391, населені пункти, у які позивача було відряджено і у яких він здійснював роботу протягом 1986-1987 років не належать до місць, за межами зони відчуження, де за урядовими завданнями 1986-1987 роках виконувались роботи в особливо шкідливих умовах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи (а.с.22).
Позивач, вважає дії відповідача неправомірними, та такими, що порушують його право на пенсію зі зниженням пенсійного віку.
На думку позивача у зв`язку з роботами у 1986-1987 роках, пов`язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), закон передбачає для нього право на зменшення пенсійного віку для призначення пенсії на 2 роки.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Як вже було встановлено судом позивач є громадянином, який тимчасово працював на території зони безумовного (обов`язкового) відселення у 1986-1987 роках, підтвердженням чого є посвідчення серії НОМЕР_1 , видане обласною державною адміністрацією від 5 липня 1993 року.
Відповідно до пункту 7 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року №501, чинного на час видачі посівдчення, громадянам, які тимчасово працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 і 1987 років на території зони безумовного (обов`язкового) відселення, за умови, що їх було направлено в цю зону за розпорядженнями міністерств, відомств, виконавчих комітетів обласних Рад народних депутатів, видаються посвідчення рожевого кольору, серія Г, на підставі довідки встановленого зразка (додаток №1).
Пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції від 19 грудня 1991 р., із змінами і доповненнями від 1 липня 1992 р.) для осіб, які тимчасово працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 р. не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років на території безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що їх було направлено до цієї зони за розпорядженням міністерств, відомств, виконавчих комітетів обласних Рад народних депутатів.
Отже, з наведених положень вбачається, що посвідчення видавались усім громадянам, які тимчасово працювали не менше трьох місяців протягом 1986 і 1987 років на території зони безумовного (обов`язкового) відселення, за умови, що їх було направлено в цю зону за розпорядженнями міністерств, відомств, виконавчих комітетів обласних Рад народних депутатів, а пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Таким чином посвідчення позивача встановлює лише його статус, як громадянина який тимчасово працював на території зони безумовного (обов`язкового) відселення у 1986-1987 року, а пільги і умови на яких надається пенсія зі зниженням пенсійного віку встановлюються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами і доповненнями (далі - Закон №796-XII) визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.
Абзацом сьомим пункту 2 статті 55 Закону №796-XII, у редакції станом на час видачі посвідчення, було встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, а саме: потерпілим від Чорнобильської катастрофи - особам, які тимчасово працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років у зоні безумовного (обов`язкового) відселення на 2 роки.
Абзацом сьомим пункту 2 статті 55 Закону №796-XII, у редакції станом на час звернення до пенсійного фонду для призначення пенсії, встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, а саме: потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що виконувалися за урядовими завданнями на 2 роки.
Отже, на час звернення позивача до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії для отримання пенсії зі зниженням пенсійного віку на 2 роки потрібно було виконати дві умови: 1) мати не менше 15 років страхового стажу, 2) надати документи про підтвердження праці не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що виконувалися за урядовими завданнями.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 1996 року №1391 затверджено Переліки видів робіт і місць за межами зони відчуження, де за урядовими завданнями у 1986-1987 роках виконувались роботи в особливо шкідливих умовах (за радіаційним фактором), пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи (далі - Перелік).
Згідно з вказаним Переліком, підприємства та населені пункти, де виконувались спеціальна переробка, ветеринарна та санітарна обробка, утилізація, дослідження та дезактивація забруднених радіонуклідами тварин, вовни, льону, вивезених із зони відчуження у Житомирській області це Житомирський м`ясокомбінат, Коростенський м`ясокомбінат, Новоград-Волинський м`ясокомбінат, с. Березина Житомирського району.
Також, згідно з Переліком головні дороги та населені пункти за межами зони відчуження, де були розташовані контрольно-дозиметричні і регулювальні пости державної та військової автоінспекції у Житомирській області це Народичі - Нова Радча - Вільна (Київська область) Овруч - Борутине - Мозир (Республіка Білорусь).
Отже, з наведених норм статті 55 Закону №796-XII та Постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 1996 року №1391 вбачається, що для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку за абзацом сьомим пункту 2 статті 55 Закону №796-XII не достатньо пред`явити посвідчення особи, яка тимчасово працювала на території зони безумовного (обов`язкового) відселення у 1986-1987 роках, а необхідно додати документи, які засвідчують, що особа пропрацювала не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що виконувалися за урядовими завданнями.
У матеріалах справи містяться архівні виписки від 13 червня 2019 року №241, надані Комунальним підприємством "Міжвідомчий Коростишівський архів документів по особовому складу," в яких зазначено, що ОСОБА_1 на підставі наказу №83-к від 28 жовтня 1986 року в с. Рудня Осошня та с. Малі Кліщі для виконання робіт у жовтні; на підставі наказу №84-к від 3 листопада 1986 року в с. Рудня Осошня та с. Малі Кліщі для виконання робіт у листопаді; на підставі наказу №65-к від 14 серпня 1987 року у с. Селець Народицького району з 17 до 28 серпня 1987 року; на підставі наказу №84-к від 15 жовтня 1987 року у с. Селець Народицького району для виконання робіт по зовнішньому водопроводу; на підставі наказу №99-к від 3 грудня 1987 року у с. Селець Народицького району для виконання робіт по зовнішньому водопроводу (а.с.19-21).
Водночас населені пункти, що вказані у наданих позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області архівних виписках наказів про відрядження позивача у 1986-1987 роках, відсутні у переліках видів робіт і місць за межами зони відчуження, де за урядовими завданнями у 1986-1987 роках виконувались роботи в особливо шкідливих умовах (за радіаційним фактором), пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 1996 року №1391.
Таким чином, позивач незважаючи на наявність посвідчення та статусу громадянина який тимчасово працював на території зони безумовного (обов`язкового) відселення у 1986-1987 роках, не підтвердив одну з умов для оформлення пенсії зі зменшенням пенсійного віку та не має права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу сьомого пункту 2 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки виконувані ним роботи та місця виконання робіт, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 1996 року №1391, не є такими, що пов`язані з виконанням урядового завдання.
Отже, у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не було законних підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Решту норм права на які посилається позивач у позовній заяві та практику Верховного Суду, суд відхиляє через необгрунтованість та як таку, що не впливає на рішення суду у даній справі.
Враховуючи наведене суд відмовляє у задоволенні позову.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, питання розподілу судових витрат та судового збору судом не вирішується.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено: 15 листопада 2019 року.

Суддя Д.М. Гурін