Справа № 1.380.2019.003243
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003243
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Кулинич М.-М.А.

представника відповідача - Мельник Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним і скасування наказу ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, вул. Федора Ернста,3, м. Київ, 6), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 272 від 27.03.2019 року «Про застосування до працівника управління патрульної поліції у Львівської області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення» в частині застосування до інспектора взводу № 1 роти №4 батальйону №2 управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Ляховича Івана Степановича дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом №272 Департаменту патрульної поліції України від 27.03.2019 було застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність. На думку позивача притягнення до дисциплінарної відповідальності є безпідставним, а оскаржуваний наказ ДПП № 272 від 27.03.2019 року прийнятий відповідачем передчасно та без дотримання вимог законодавства, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки фактично притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача слугував факт внесення відомостей до ЄДР № 0000100 від 11.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України. Позивач зазначає, що у висновку службового розслідування не наведено вчинення позивачем будь - яких інших порушень ніж ті, які стали підставою для внесення територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Львові, відомостей до ЄДР №0000100. Вказують, що з урахуванням приписів ч.1 ст. 62 Конституції України обумовлено, у разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду відносно позивача у відповідача можуть бути правові підстави для накладення на нього дисциплінарного стягнення, проте висновок службового розслідування містить лише ті порушення, які інкримінуються позивачу у кримінальному провадженні №0000100 та яким буде надана оцінка судом під час розгляду кримінального провадження, жодних інших діянь, що є порушенням позивачем службових обов`язків у висновку розслідування не зазначено. З метою відновлення порушених прав, позивач звернувся до суду з означеним позовом.

Ухвалою суду від 03 липня 2019 позовна заява, була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Вимоги ухвали суду позивачем виконано. Ухвалою суду від 24 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Протокольною ухвалою від 24 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач подав відзив на позов, згідно якого відповідач просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на правомірність спірного наказу, що уповноважена особа приймаючи рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, діяла у межах своєї компетенції та керувалася нормами, які регулюють проходження служби в поліції, а тому притягнення до такої відповідальності здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, а вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності є безпідставною та необґрунтованою.

09.09.2019 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач заперечує всі доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву та вважає їх безпідставними та необґрунтованими. На думку представника позивача, відповідачем не спростовано, що були відсутні передбачені ст.44 та ст..45 Закону України «Про Національну поліцію» підстави для застосування до ОСОБА_4 , фізичної сили та кайданків, при тому, що обстановка на місці події, поза всяким розумним сумнівом, давала підстави для їх застосування і без попередження, хоча таке було. Крім того зазначає, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем будь-якого дисциплінарного проступку, а відповідно, правомірності своїх дій щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, що в свою чергу свідчить про незаконність оскаржуваного наказу та наявність підстав для скасування правового акта індивідуальної дії.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

25.02.2019 наказом Департаменту патрульної поліції України №28 призначено службове розслідування та утворення дисциплінарної комісії за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими інспекторами Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України, що мало місце 26.01.2019.(а.с.13).

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 28.02.2019, затверджений начальником управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Пилипенком Р.О. (а.с.17).

Відповідно до вказаного висновку під час службового розслідування встановлено: « 20.02.2019 року на адресу УПП у Львівській області ДПП, за вхідним № 1232, надійшов лист про те, що Другим слідчим відділом СУ ГУ ДБР у м. Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000100 від 11.02.2019 року, за заявою громадянина ОСОБА_4 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 365 Кримінального кодексу України (далі - КК України) інспекторами взводу № 1 роти № 4 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , та лейтенантом поліції Ляховичем І.С. Згідно заяви ОСОБА_4 , долученої до вищевказаного листа, 26.01.2019 близько 21 години 20 хвилин, вказаний громадянин рухався автомобілем BMW, номерний знак НОМЕР_2 , котрим керувала його дружина ОСОБА_6 , автодорогою «Західний обхід м. Львова» Львівської області, Яворівського району. Здійснивши зупинку транспортного засобу на АЗС «ОККО», під`їхав службовий автомобіль Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_3 . Після цього, до громадянина ОСОБА_4 , та його дружини підійшли працівники поліції, та не представившись, не пред`явивши службові посвідчення, звинуватили у порушенні Правил дорожнього руху, після цього виник конфлікт, внаслідок чого відбулось затримання громадянина ОСОБА_4 , із грубим порушенням вимог законодавства. Як зазначає громадянин ОСОБА_4 , внаслідок неправомірного застосування фізичної сили та спеціального засобу «кайданки» працівниками поліції, останній отримав тілесні ушкодження. Крім того, у свої скарзі, адресованій Міністру внутрішніх справ України Авакову А.Б. , (вхідний УДС МВС від 05.02.2019 № С-182) котру долучено до матеріалів службового розслідування, громадянин ОСОБА_4 , вказує, що подія, що мала місце 26.01.2019 року набула суспільного резонансу, оскільки останній займає посаду керівника секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції, та інформації, оприлюднена журналістом ОСОБА_8 , спеціально, для створення нагнітання навколо інциденту.»

За вчинення вказаного дисциплінарного проступку 27.03.2019 Департаментом патрульної поліції України було винесено наказ № 272 «Про застосування до працівника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України дисциплінарного стягнення», яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 29, ч. 1 ст. 37, ч. 1 ст. 43, ч. 1 ст. 44, ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1-4, 6-8 ч. 1 розділу II Правил етичної поведінки, п.п. 1-3, 6-8, 11 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарного статуту Національної поліції України», ч. 2 ст. 80 Конституції України, Присяги на вірність Українському народові, застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Вважаючи виданий наказ протиправним позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку законності прийняття відповідачем оскаржуваного наказу, суд вважає за необхідне врахувати такі обставини та положення законодавства.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VІІІ, яким затверджений Дисциплінарного статуту Національної поліції України .

Статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч. 2 вищевказаної статті).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України зазначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України. Присяги поліцейського, наказів керівників.

У відповідності до ст.12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1)зауваження; 2)догана; 3)сувора догана; 4)попередження про неповну службову відповідність; 5)пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч.1 ст.15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

На виконання вимог Дисциплінарного статуту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок), зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807.

Пунктом 4 Розділу V Порядку встановлено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до Розділу VI Порядку зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначається висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акту, наказу керівника, який було порушено; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку.

Із листа Територіального управління Державного бюро розслідувань від 18 лютого 2019 року № 2327вих-19, адресованого начальнику Управління патрульної поліції у Львівській області, вбачається, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 11.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 Кримінального кодексу України. У листі зазначають, що необхідно провести службове розслідування, в ході якого встановити наявність або відсутність протиправних дій працівників патрульної поліції ОСОБА_9 , та ОСОБА_1 , під час затримання ОСОБА_4 .

Згідно із заявою ОСОБА_4 від 01.02.2019 про вчинення кримінального правопорушення працівниками національної поліції, адресованої Державному бюро розслідувань, видно, що 26.01.2019 близько 21 год. 20 хв. він, будучи пасажиром автомобіля BMW, н.з. НОМЕР_2 , керування яким здійснювала його дружина, по напрямку автодороги «Західний обхід м.Львова», Львівської області, Яворівського району зупинилися на АЗС «ОККО», до них під`їхав службовий автомобіль патрульної поліції. Поліцейські підійшли до їхнього автомобіля не представились, не пред`явили посвідчення, звинуватили водія у порушенні Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбувся конфлікт, застосували до ОСОБА_4 кайданки, затягнувши їх за спиною, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження.

05.02.2019 ОСОБА_4 направив Міністру внутрішніх справ України Авакову А.Б. скаргу на неправомірні дії працівників патрульної поліції, згідно з якої убачається, що вказана подія набула суспільного резонансу через те, що він займає посаду керівника секретаріату комітету Верховної ради України з питань запобігання і протидії корупції.

25.02.2019 наказом Департаменту патрульної поліції України №28 призначено службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими інспекторами Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України, що мало місце 26.01.2019.

В ході проведення службового розслідування здійснено перевірку щодо наявності чи відсутності можливого дисциплінарного проступку, та висновком дисциплінарної комісії від 28.02.2019 встановлено наявність дисциплінарного проступку в діях інспекторів взводу №1 роти №4 батальйону №2 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 та лейтенанта поліції ОСОБА_1 , що виразилось у порушенні ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 29, ч. 1 ст. 37, ч. 1 ст. 43, ч. 1 ст. 44, ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1-4, 6-8 ч. 1 розділу II Правил етичної поведінки, п.п. 1-3, 6-8, 11 ч, 3 ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарного статуту Національної поліції України», ч. 2 ст. 80 Конституції України, Присяги на вірність Українському народові, застосовано до інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №2 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

У межах службового розслідування позивачем були надані пояснення, у яких зазначає, що після слів напарника - ОСОБА_9 «затримуємо його», він підняв портативний нагрудний відео-реєстратор, почепив його собі на формений одяг та почав допомагати напарнику в затриманні ОСОБА_4 , в тому числі вчинив спробу застосувати прийом рукопашного бою «підсічка». Також вказав, що після спроби ОСОБА_4 вдарити напарника, знову застосував до ОСОБА_4 прийоми рукопашного бою, та положивши його на землю, застосували спеціальний засіб «кайданки» (копія пояснень додається).

У межах службового розслідування ОСОБА_9 , також були надані пояснення, у яких зазначає, що 26.01.2019 заступив в складі екіпажу «ОМЕГА-0713» разом із ОСОБА_1 Підтвердив, що він та ОСОБА_1 застосували до ОСОБА_4 прийоми рукопашного бою та, положивши на землю, застосували спеціальний засіб «кайданки».

Судом оглянуто відеозаписи (із камер відеоспостереження АЗС «ОККО» та із нагрудної камери поліцейського), які надали сторони, із перегляду яких неможливо встановити нанесення ОСОБА_4 удару кулаком в обличчя поліцейському, як це зазначає позивач. Зображення відтворює обставину, що між позивачем і працівниками патрульної поліції дійсно виник словесний конфлікт, під час якого його учасники вели себе взаємно некоректно; однак, назвати поведінку, зокрема, ОСОБА_4 агресивною в контексті загальноприйнятих норм співіснування людей, їх розуміння та сприйняття в рамках дозволеної поведінки, підстав немає. Більше того, як видно із відеозапису нагрудного відеореєстратора поліцейського, саме поліцейський почав «наступ» на ОСОБА_4

Відеозаписом №, що здійснений за допомогою портативного нагрудного відеореєстратора поліцейського встановлено, що поліцейський ОСОБА_9 , спілкуючись із ОСОБА_4 , не дотримується стриманості, доброзичливості та ввічливості, мав упереджене ставлення щодо соціального статусу особи (отримавши посвідчення ОСОБА_4 із написом Верховна Рада України, позивач вирішив, що ОСОБА_4 є народним депутатом України, в контексті чого заявив, що депутат такий самий громадянин, як і всі інші). У відповідь на слова ОСОБА_4 про те, що поліцейський «брехун», поліцейський почав застосовувати фізичну силу щодо ОСОБА_4 з метою затримання.

Як видно з матеріалів справи, затримання відбулось без попередження про це ОСОБА_4 , а також без попередження про застосування фізичної сили чи будь-яких інших поліцейських засобів примусу.

Крім того, матеріали справи не містять інформації про обставини, які б вказували на посягання на життя і здоров`я поліцейського, чи інші тяжкі наслідки.

Відеозаписом, зробленим 26.01.2019 камерою зовнішнього відеоспостереження АЗС «ОККО», на якому видно, що на території АЗС «ОККО», зі службового поліцейського автомобіля вийшов водій (імовірно поліцейський ОСОБА_9 ) та направився до АЗС «ОККО». В цей час, інша особа чоловічої статі (імовірно ОСОБА_1 ) підійшов до службового автомобіля з правої сторони. Біля входу до АЗС «ОККО» ОСОБА_9 перебуває з невідомою особою (імовірно з ОСОБА_4 ) та разом, дотримуючись невеликої дистанції, направилися до службового автомобіля. Ззаду службового автомобіля припаркувався інший транспортний засіб (імовірно BMW білого кольору), з якого вийшла жінка - водій (ймовірно дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_6 ). В цей час чоловіки перебувають за службовим транспортним засобом з правої сторони, а тому їх не видно, після чого вони переміщуються та до них підходить жінка.

Аналіз наведених обставин дає підстави для того, що своїми діями, які відображено у висновку службового розслідування, позивачем допущено порушення, за яке його було притягнуто до дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Крім того в судовому засіданні було допитано в якості свідка - ОСОБА_10 , який повідомив суду, що з висновком службового розслідування був ознайомлений та даний висновок ним підписаний особисто.

Щодо покликання представника позивача, що дисциплінарне провадження щодо позивача було порушено у зв`язку із порушенням кримінального провадження щодо нього та не враховано при цьому принципу презумпції невинуватості особи, то суд зазначає, що такий аргумент позивача є безпідставним, оскільки, як видно з матеріалів справи підставою для службового розслідування стали причини та обставини, які стали основою для внесення відомостей до ЄРДР за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України відносно інспекторів поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_1 .

У висновку вказано, що внаслідок неналежного виконання службових обов`язків старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , та лейтенантом поліції ОСОБА_1 , та зважаючи на суспільний резонанс події, дискредитували високе звання поліцейського, завдали шкоди у створенні позитивного іміджу Національної поліції України.

Так, суд звертає увагу на те, що вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання працівника поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку (аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №810/2073/16).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст. 6 Конвенції притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «С. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності хоч і прийнято на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, однак ґрунтується на самостійних правових підставах. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18).

Щодо покликання представника позивача, що відповідач міг застосувати менш суворе стягнення, то суд зазначає, що чинним законодавством України не передбачено черговості застосування стягнень у випадку вчинення дисциплінарного проступку поліцейським. При цьому, уповноваженій особі, котра застосовує стягнення, надається Законом диспозиція щодо того чи іншого виду стягнення. Відтак, такий аргумент представника позивача суд відхиляє.

Щодо покликання представника позивача на висновок експерта № 67 про проведення судово - медичної експертизи гр. ОСОБА_9 , то суд зазначає, що, як видно з матеріалів справи, 26.02.2019 та 27.02.2019 позивач та ОСОБА_9 , надавали пояснення в межах службового розслідування, однак про існування висновку судово-медичної експертизи стосовно ОСОБА_9 , відповідача не повідомляли. Водночас, отримання ОСОБА_9 , тілесних ушкоджень відповідачем було проаналізовано, однак зроблено висновок про неможливість встановлення причинно-наслідкового зв`язку між травмами ОСОБА_9 , та обставинами затримання. Відтак, такий аргумент представника позивача суд вважає необгрунтованим.

Суд також критично ставиться до покликання представника позивача на незастосування відповідачем ст.44 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом, оскільки наявними у матеріалах справи доказами підтверджується відсутність загрози особистій безпеці позивача з боку ОСОБА_4

Позивачем не доведено та судом не встановлено наявності підстав для визнання протиправними дій Департаменту патрульної поліції України під час проведення службового розслідування та скасування наказу № 272 від 27.03.2019 щодо застосування до ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Частиною 2 стаття 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладених обставин, перевірених доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до принципу змагальності кожна зі сторін повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір покладається на позивача. Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним і скасування наказу, про визнання протиправним і скасування наказу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до суду апеляційної інстанції .

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 18 листопада 2019 року.

Суддя Кухар Н.А.