Справа № 580/2780/19
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року справа № 580/2780/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання - Попельнуха Ю.І.,

за участю представників:

позивача - Руденко Ю.В.,

відповідача - Коваленко А.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 25 січня 2019 року № 21 о/с в частині формулювання звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0043882) - слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області, зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням);

- змінити формулювання звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з "за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (За власним бажанням)" на "за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу)";

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з абзацом 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що листом від 02 липня 2019 року № 33/1-с-9б Управління охорони здоров`я та реабілітації повідомило позивача, що враховуючи результати контрольного огляду та повторного розгляду медико - експертної документації, ЦВЖ МВС переглянула рішення ВЛК і прийняла власну постанову від 02.07.2019 №43 про непридатність позивача до служби в поліції (на час звільнення зі служби) у відповідності до вимог положення.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до ГУ НП в Черкаській області з заявою, в якій просив внести зміни до наказу № 21 о/с від 25.01.2019 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію" та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні згідно постанови КМ України від 17.07.1992 року № 393, оскільки станом на 15.01.2019 (період проходження служби) позивач вже був непридатний до служби в поліції.

Листом від 16.08.2019 року № С-169/05/12/11-2019 ГУ НП в Черкаській області повідомило позивача про те, що: "Враховуючи відсутність трудових відносин станом на 02 липня 2019 року (дата видачі постанови Центральної медичної (військово - лікарської) комісії МВС України) в ГУ НП в Черкаській області відсутні правові підстави для внесення будь-яких змін в пункт наказу щодо Вашого звільнення зі служби в поліції.".

Позивач вважає дану відмову протиправною, та такою, що порушує його права та законні інтереси, як колишнього працівника поліції, а тому змушений звернутись до суду з відповідним позовом.

У відзиві на адміністративний позов відповідач просив у його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що звільнення позивача зі служби в поліції за власним бажанням відбулося згідно поданого ним особисто рапорту, а посилання позивача на постанову Центральної військово-лікарської комісії МВС України є безпідставним з огляду на те, що вона винесена після його звільнення зі служби.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року позовну заяву, у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, залишено без руху та встановлено позивачеві строк, протягом якого можуть бути усунуті недоліки, зазначені в ухвалі.

16 вересня 2019 року на виконання вказаної ухвали позивач подав до суду клопотання з відповідними додатками.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17 жовтня 2019 року.

17 жовтня 2019 року позивач подав до суду додаткові письмові пояснення.

Усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17.10.2019, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено розгляд справи по суті до 24.10.2019.

Усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24.10.2019, занесеною до протоколу судового засідання, у розгляді справи по суті оголошено перерву до 11.11.2019.

У судовому засіданні 11.11.2019 представник позивача просив адміністративний позов задовольнити повністю, а представник відповідача - відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що з 02.06.2007 по 06.11.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 до 25.01.2019 - в поліції.

27.12.2018 позивач звернувся з рапортом до начальника Головного управління, в якому просив направити його на проходження військово-лікарської комісії та звільнити зі служби в поліції за станом здоров`я.

Згідно наявної у матеріалах справи довідки № 3 від 15.01.2019 медичної (військово-лікарської) комісії державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по черкаській області" позивач визнаний придатним до служби в поліції, але непридатним до служби на посаді слідчого. Також в довідці зазначено про те, що за станом здоров`я позивачеві протипоказана робота, пов`язана з недотриманням режиму харчування і значними психо-емоційними навантаженнями.

22 січня 2019 року позивач подав рапорт, в якому просив його звільнити зі служби в поліції за власним бажанням, а також зазначив, що у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я не має змоги виконувати професійні обов`язки як на посаді слідчого, так і взагалі в поліції.

Наказом Головного управління від 25 січня 2019 року № 21 о/с капітана поліції ОСОБА_1 - слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

Позивач не погодився з висновком медичної (військово-лікарської) комісії державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по черкаській області" щодо його придатності до служби в поліції та звернувся до Центральної військово-лікарської комісії МВС України із заявою, в якій просив повторно розглянути питання щодо придатності чи непридатності до служби в поліції.

За наслідками розгляду медичної документації та проведення комісійного контрольного огляду Центральна військово-лікарська комісія МВС України прийняла постанову від 02 липня 2019 року № 43, у якій зазначила про непридатність позивача до служби в поліції станом на час його звільнення зі служби, а також вирішила відмінити постанову медичної (військово-лікарської) комісії державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по черкаській області" від 15.01.2019 № 3.

17 липня 2019 року позивач звернувся до Головного управління із заявою, в якій, з урахуванням постанови Центральної військово-лікарської комісії МВС України від 02 липня 2019 року № 43, просив внести зміни до наказу від 25 січня 2019 року № 21 о/с в частині формулювання звільнення за п. 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" та виплатити одноразову грошову допомогу.

Листом від 16.08.2019 року № С-169/05/12/11-2019 Головне управління повідомило позивача про те, що враховуючи відсутність трудових відносин станом на 02 липня 2019 року (дата видачі постанови Центральної медичної (військово - лікарської) комісії МВС України) в ГУ НП в Черкаській області відсутні правові підстави для внесення будь-яких змін в пункт наказу щодо звільнення зі служби в поліції.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Частина 1 статті 47 Закону № 580-VIII визначає, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, а відповідно до частини 1 статті 48 Закону № 580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Отже, ст. 77 Закону № 580-VIII встановлено вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України, при цьому, підставами для звільнення є як власне бажання особи, так і хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 року № 1235 затверджений Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (надалі - Порядок № 1235).

У Розділі ІІ Порядку № 1235 зазначено, що підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності: призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою; присвоєння та позбавлення спеціальних звань поліції, пониження у спеціальному званні на один ступінь; закріплення спеціальних жетонів з індивідуальним номером; заохочення; зарахування у розпорядження; звільнення з посади; звільнення зі служби в поліції; відрядження поліцейських до державних (міждержавних) органів, установ, організацій та органів місцевого самоврядування із залишенням на службі в поліції; відсторонення від виконання службових обов`язків (посади); надання відпусток відповідно до законодавства; зміни прізвища, імені та по батькові; обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки; установлення посадових окладів; установлення чи скасування додаткових видів грошового забезпечення, премії та інших доплат відповідно до вимог чинного законодавства України; направлення поліцейських для проходження служби у складі національного персоналу в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки, а також їх повернення.

Згідно із п.10 Розділу ІІІ Порядку № 1235 у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Крім того, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.

Відповідно до п. 1, 2 Розділу І Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 року № 285, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2017 року за № 559/30427 (надалі - Положення № 285), це Положення визначає організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи; медичні (військово-лікарські) комісії МВС (далі - ВЛК) - спеціальні підрозділи, що утворюються в закладах охорони здоров`я МВС та Національної гвардії України (далі - НГУ) для проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.

Підпунктом 1 пункту 3 Розділу І Положення № 285 визначено, що основним завданням ВЛК є визначення за станом здоров`я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності - за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності кандидатів до служби в поліції, кандидатів до вступу до вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальні заклади), здобувачів вищої освіти навчальних закладів, придатності поліцейських до подальшої служби при переміщенні по службі, проходження служби у відрядженні за кордоном.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу ІІ Положення № 285 лікарська та військово-лікарська експертиза проводиться штатними та позаштатними ВЛК; штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи "Територіальне медичне об`єднання" МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО).

Згідно п. 16 Розділу ІІ Положення № 285, до функцій штатних ВЛК належить, зокрема: 1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, контроль за її проведенням в підпорядкованих ВЛК, надання їм у разі необхідності методичної і практичної допомоги; 2) розгляд звернень, заяв і скарг кандидатів до служби у поліції, поліцейських, колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців з питань лікарської і військово-лікарської експертизи; 3) перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках; 4) затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих ВЛК.

Пунктом 19 Розділу ІІІ Положення № 285 визначено, що постанова ВЛК щодо придатності (непридатності) особи до служби, яка приймається за результатами медичного огляду, заноситься до Акта медичного огляду, Книги (журналу) обліку документації ВЛК і оформлюється Довідкою або свідоцтвом про хворобу, а згідно пункту 21 вказаного розділу у разі незгоди особи, що проходила медичний огляд, із постановою штатної ВЛК, вона може оскаржити її у ЦВЛК, яка визначає за необхідності порядок додаткового обстеження та повторної лікарської (військово-лікарської) експертизи.

Як свідчать матеріали справи, згідно довідки № 3 від 15.01.2019 медичної (військово-лікарської) комісії державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по черкаській області" позивач визнаний придатним до служби в поліції, але непридатним до служби на посаді слідчого, однак Центральна військово-лікарська комісія МВС України прийняла постанову від 02 липня 2019 року № 43, у якій зазначила про непридатність позивача до служби в поліції станом на час його звільнення зі служби, а також вирішила відмінити постанову від 15.01.2019 № 3.

Таким чином суд вважає, що позивач мав бути звільнений зі служби в поліції саме через хворобу, про що він наголошував у своїх рапортах від 27.12.2018 та від 22.01.2019, при цьому зазначення в останньому рапорті про звільнення за власним бажанням не спростовує факту непридатності позивача до служби в поліції станом на час звільнення.

Наведене свідчить про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу від 25 січня 2019 року № 21 о/с в частині формулювання звільнення позивача зі служби в поліції та зміну такого формулювання.

Щодо іншої позовної вимоги суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем не розглядалися документи щодо можливості призначення та виплати позивачеві одноразової грошової допомоги, а тому зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату допомоги згідно з абзацом 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є передчасним. Разом з тим, для належного захисту права позивача у зв`язку зі зміною формулювання причин звільнення суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління вчинити дії щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 25 січня 2019 року № 21 о/с в частині формулювання звільнення капітана поліції ОСОБА_1 - слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області, зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

Змінити формулювання звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції із "за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням)" на "за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу)".

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області вчинити дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні згідно зі статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 7000 (сім тисяч) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Головне управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 18.11.2019.

Суддя В.О. Гаврилюк