Справа № 400/2151/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/2151/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Миколаївській області Національної поліції України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року, прийняте у складі суду судді Біоносенка В.В. в місті Миколаїв по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Миколаївській області Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління поліції охорони в Миколаївській області Національної поліції України, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльності відповідача по справі щодо невиплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до вимог ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; зобов`язати відповідача по справі нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні відповідно до вимог ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожній повний календарний рік служби.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 до Національної поліції України Управління поліції охорони в Миколаївській області задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Національної поліції України Управління поліції охорони в Миколаївській області щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Зобов`язано Національну поліцію України Управління поліції охорони в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Управління поліції охорони в Миколаївській області Національної поліції України звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Апелянт, не погоджуючись із висновками суду першої інстанції, вважає, що право особи на виплату одноразової грошової допомоги на підставі ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» залежить від наявності одночасно таких умов, як: вислуга 10 років і більше, звільнення (у конкретному випадку) за власним бажанням та набуття особою права на пенсію за ним Законом. Апелянт вказує, що оскільки позивач на день звільнення зі служби за власним бажанням мав вислугу 16 років, яка не була достатньою для набуття ним права на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", тому на думку апелянта він не мав права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні на підставі ч. 2 ст. 9 вказаного Закону, а отже позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 26.01.2007 проходив службу у органах внутрішніх справ та національної поліції на різних посадах.

24.09.2018 ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції, за пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» з посади поліцейського взводу №2 роти охорони об`єктів публічної безпеки батальйону Управління поліції охорони в Миколаївській області. Станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років складав 16 років 06 місяців 20 днів.

15.05.2019 ОСОБА_1 звертався до Управління поліції охорони в Миколаївській області щодо виплати йому одноразової грошової допомоги

14.06.2019 Управління поліції охорони в Миколаївській області надало позивачу відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, мотивуючи це тим, що він не набув право на пенсію відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до вимог ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виплата одноразової грошової допомоги жодним чином не пов`язана з набуттям особою права на пенсію, а пов`язана лише з двома умовами: 1) наявність вислуги років 10 років і більше; 2) підстави звільнення за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України. Суд першої інстанції дійшов висновку, що вислів, «які мають право на пенсію за цим Законом» необхідно розуміти не як ті, хто набув право на призначення пенсії за цим Законом, а взагалі ті, хто перелічений у ст.1-2 Закону, та може взагалі претендувати на призначення пенсії за цим Законом. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 94 Закону України "Про Національну поліцію" обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

За правилами статті 102 Закону України "Про Національну поліцію" пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За змістом преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ), цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічне положення закріплено в абзаці четвертому пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Порядок № 393), за змістом якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наведені положення пункту 10 Порядку № 393 не пов`язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям особою права на пенсію.

Системний аналіз наведених положень Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» дає підстави для висновку, що частина друга статті 9 цього Закону встановлює дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які мають право на пенсію та звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, зокрема, громадянами України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав, зважаючи на що ненабуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 17 березня 2015 року № 21-80а15, постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року (справа №821/3762/15-а), від 10 квітня 2019 року (справа №823/1919/16).

Відповідно до положень ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнений із Національної поліції України за пунктом 7 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки для вислугу років становив 16 років 06 місяців 20 днів, а отже має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до вимог ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожній повний календарний рік служби.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до ч.2 ст.9 Закону України 2262-ХІІ, є необґрунтованими та колегією суддів апеляційної інстанції оцінюються критично.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Миколаївській області Національної поліції України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Миколаївській області Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О. О. Димерлій

Суддя: О. В. Єщенко