Справа № 140/1411/19
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/8893/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Матковської З.М.

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі № 140/1411/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАРВІК» до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАРВІК» (надалі - ТзОВ «ЛАРВІК», товариство, позивач) звернулося в суд з позовом до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення від 05 квітня 2019 року №UA205110/2019/000372/2 про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі № 140/1411/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАРВІК» задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС від 05 квітня 2019 року № UA205110/2019/000372/2 про коригування митної вартості товарів; стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАРВІК» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС судові витрати у сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач - Волинська митниця ДФС, подавши до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволені позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що під час опрацювання поданих декларантом документів встановлено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять всіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Тому декларанту запропоновано надати документи на підтвердження усіх даних митної вартості відповідно до частини третьої статті 53 МК України. Як зазначає відповідач, декларантом додатково було подано платіжні документи, декларацію країни відправлення Польща, висновок експертного заключення та інформацію з аукціонів, але не подано декларацію країни відправлення Литва, так як за товаросупровідними документами транспортний засіб слідував саме з цієї країни; договір (угоду, контракт) з третіми особами, зазначеними в технічному паспорті, рахунків про здійснення платежів в користь третіх осіб, чи інших платіжних документів, що підтверджують вартість товару, так як в технічному паспорті вказаний інший власник; страхових документів чи інших документів, що містять відомості про вартість страхування. При цьому надані декларантом платіжні доручення, інформація з аукціонів не підтверджена підписами та печатками та містить дані про оформлення транспортного засобу на третю особу, яка не зазначена в товаросупровідних документах, внаслідок чого в митного органу виникли сумніви щодо її достовірності. Крім того, декларантом надіслано повідомлення про відмову у поданні інших документів та бажання здійснити митне оформлення товару з наданням гарантій відповідно до статті 55 МК України. Вказане унеможливило визначення митної вартості за першим методом на рівні 6200,00 євро, оскільки документи, подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Тому митницею 05 квітня 2019 року прийняте рішення про коригування митної вартості №UA205110/2019/000372/2 на рівні 10621,50 євро за резервним методом у зв`язку з неможливістю застосувати інші методи з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а також відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, явки уповноважених представників не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 13 березня 2019 року ТзОВ «ЛАРВІК» придбало у литовської компанії UAB MONDEGA (місцезнаходження - Литва, місто Вільнюс) легковий автомобіль марки SKODA, модель - OCTAVIA, номер кузова - НОМЕР_1 , рік виготовлення - 2015 за ціною 6200,00 євро (ПДВ 0%), що підтверджується рахунком-фактурою продавця від 13 березня 2019 року №143. Оплата проведена в безготівковій формі відповідно до платіжних доручень в іноземній валюті від 18 березня 2019 року №5 та від 19 березня 2019 року №6.

15 березня 2019 року ТзОВ «ЛАРВІК» було подано митну декларацію №UA205090/2019/037850 до Волинської митниці ДФС для митного оформлення товару в режимі імпорту за описом "Легковий автомобіль марки SKODA, модель - OCTAVIA, бувший у користуванні, номер кузова - НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення 2015, об`єм двигуна - 1598 куб.см, тип двигуна дизельний, потужність двигуна 81 kw, тип кузова універсал, кількість місць 5, категорія транспортного засобу М1, колісна формула 4х2, призначений для використання дорогами загального значення", в якій зазначено загальну фактурну вартість автомобіля в розмірі 6200,00 євро, що становить митну вартість за першим основним методом її визначення. Для підтвердження митної вартості декларантом до митної декларації додано такі документи (графа 44): рахунок-фактуру (інвойс) від 13 березня 2019 року № 143, сертифікат про походження від 14 березня 2019 року №PL/MF/AN 0039502, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 24 липня 2015 року №EN717373, договір купівлі від 07 грудня 2018 року № LT18, експортну декларацію країни відправлення № 19PL301010E0212099.

В подальшому, 26 березня 2019 року посадовою особою митниці декларанту надіслано електронне повідомлення, у якому зазначалося, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості встановлено, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 6200,00 євро. Під час опрацювання документів, поданих для підтвердження митної вартості товару, встановлені розбіжності: в технічному паспорті № EN717373 від 24 липня 2015 року зазначений власник транспортного засобу - ENERCON GMBH (Ауріх, Німеччина), а в рахунку-фактурі від 13 березня 2019 року №143, вказаний UAB MONDEGA (Вільнюс, Литва). У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також в зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість 10621,50» та згідно з наказом ДФС України від 28 листопада 2018 року №780 «Про забезпечення моніторингу за митними оформленням транспортних засобів, бувших у використанні» запропоновано в 10-денний термін надати: висновки про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними установами; декларацію країни відправлення Литва згідно з інвойсом від 13 березня 2019 року №143; договір (угоду, контракт) із третіми особами, зазначеними в технічному паспорті, рахунки про здійснення платежів третім особам; інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару, так як в технічному паспорті вказаний інший власник; страхові документи, інші документи, що містять відомості про вартість страхування; інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням); переклад документів, поданих до митного оформлення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, митний орган не заперечує, що декларантом додатково було надано платіжні доручення в іноземній валюті від 18 березня 2019 року №5 та від 19 березня 2019 року №6, декларацію країни відправлення Польща від 14 березня 2019 року №19PL301010E0212099, висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 27 березня 2019 року №286-L, лист від 27 березня 2019 року продавця та інформацію з аукціонів. Водночас, листом від 05 квітня 2019 року №05/04-1 ТзОВ «ЛАРВІК» повідомило про те, що витребувані документи для підтвердження митної вартості товару надані, надати інші документи немає можливості, але від подання додаткових документів не відмовляється та просить випустити товар у вільний обіг під гарантійні зобов`язання грошову заставу. З визначеною митним органом митною вартістю декларант не погодився.

В подальшому, 05 квітня 2019 року Волинською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205110/2019/000372/2. У графі 33 вказаного рішення зазначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку із тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості на рівні 6200,00 євро за методом, обраним декларантом. Підставою для прийняття рішення є аргументи, аналогічні тим, що були викладені у запиті про надання додаткових документів від 26 березня 2019 року. У рішенні також зазначено, що декларант надав платіжні документи, декларацію країни відправлення Польща від 14 березня 2019 року №19PL301010E0212099, висновок експертного заключення та інформацію з аукціонів, яка не підтверджена підписами і печатками, а також оформлена на третю особу ОСОБА_1 , який не зазначений в товаросупровідних документах. Декларант не надав декларації країни відправлення, договір (угоду, контракт) з третіми особами, зазначеними в технічному паспорті, рахунки про здійснення платежів третім особам, чи інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару, страхові документи чи інші документи, що містять відомості про вартість страхування. У зв`язку із вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, вимогами частини шостої статті 54 МК України, у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б- з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта) митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС (Єдиної автоматизованої інформаційної системи) ДФС, відповідно до наказу ДФС України від 28 листопада 2018 року №780 Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у вжитку та спрацюванням системи ризиків АСАУР «Митна вартість товару нижча наявної цінової інформації , отриманої у тому числі із зовнішніх джерел вартість 10621,50 євро». Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статті 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Рівень митної вартості становить 10621,50 євро.

08 квітня 2019 року ТзОВ «ЛАРВІК» подало МД №UA205090/2019/047410, за якою імпортований автомобіль випущено у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Позивач, не погоджуючись із рішенням Волинської митниці ДФС від 05 квітня 2019 року №UA205110/2019/000372/2 про коригування митної вартості товарів оскаржив його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів за № UА205110/2019/00372/2 від 05.04.2019 року, є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин першої третьої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Частинами другою - третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частин першої - третьої статті 54 вказаного Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Колегія суддів зазначає, що подані 15.03.2019 декларантом до митного оформлення документи (декларація митної вартості, рахунок-фактура (інвойс), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, договір купівлі, сертифікат про походження) за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 МК України.

Згідно із частиною 7 статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Згідно частини 5 вказаної статті у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації № UА205090/2019/037850 від 15.03.2019 року, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору, серед яких рахунок-фактура за № P.RE.936596 від 28 лютого 2019 року та, матеріалами справи підтверджується, що на вимогу митниці, позивач надавав висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 27 березня 2019 року № 286-L, відповідно до якого вартість автомобіля SKODA ОСТАVІА, VIN-код НОМЕР_2 , 2015 року випуску становить 5812,00 євро (а.с.61-68). Проте при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач залишив поза увагою цей висновок, який свідчить про те, що вартість товару, яку було фактично сплачено продавцю, не є нижчою ринкової вартості, розрахованої експертом на підставі цінової інформації з електронного каталогу «Super SCНWAСKE» з урахуванням технічного стану і зносу відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року №1335/5/1159). У витягу від 27 березня 2019 року №011089/29395611 за VIN-код TMBJG7NE2G7NEG0042080, рік випуску 2015, пробіг 218596 км (згідно з актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA№205090/2019/037850) для автомобіля відповідної марки та моделі, що й у позивача, зазначено ліквідаційну вартість (Verkaufswert) 6800,67 євро та вартість в платіжній пропозиції (Einkaufswert) 5126,05 євро (позивачем сплачено та задекларовано 6200,00 євро ПДВ 0%).

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частиною 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною рахунку № P.RE.936596 від 28 лютого 2019 року.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що митний орган не довів суду неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару. Загальні посилання на норми Митного кодексу України, зроблені в оскаржуваному рішенні митного органу, не конкретизують підстави щодо незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, що в свою чергу не може вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам закону, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 05 квітня 2019 року №UA205110/2019/000372/2.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, а доводи апелянта не спростовують висновків суду з вищенаведених мотивів.

Відповідно до п.1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі № 140/1411/19- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 14.11.2019 року