Справа № 200/9400/19-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

18 листопада 2019 р. Справа №200/9400/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кравченко Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача про відвід судді Донецького окружного адміністративного суду Троянової О.В., головуючої в адміністративній справі № 200/9400/19-а за позовом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до громадського об`єднання без статусу юридичної особи - громадська організація «Союз Слов`ян Русі», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання,

встановив:

25 липня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - позивач, ГТУЮ у Донецькій області) до громадського об`єднання без статусу юридичної особи - громадська організація «Союз Слов`ян Русі» (далі - відповідач або ГО «Союз Слов`ян Русі»), в якому позивач просив заборонити та примусово розпустити (ліквідувати) громадські об`єднання без статусу юридичної особи - громадська організація «Союз Слов`ян Русі»; місцевий осередок (місцевий підрозділ) обласної громадської організації «Союз Слов`ян» у Донецькій області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/9400/19-а.

14 листопада 2019 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Донецького окружного адміністративного суду Троянової О.В., головуючої у справі № 200/9400/19-а.

Заяву про відвід представник відповідача обґрунтовує тим, що суддя формально задовольнила його клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак розгляд справи не відклала, а провела судове засідання 04 листопада 2019 року. Без участі представників відповідача суддя розглянула клопотання третьої особи, яка фактично виконує функції позивача за відсутності процесуального інтересу, з метою поза процесуальним шляхом втрутитися в діяльність судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_2. При цьому копії клопотань, які суддя розглянула та задовольнила, відповідачу вручені не були і він був штучно позбавлений можливості подати свої заперечення проти них.

В обґрунтування заяви про відвід представник відповідача також покликається на те, що суддя, закінчивши підготовче засідання за відсутності представників відповідача, позбавила відповідача права надати докази на спростування заявлених третьою особою клопотань про допит свідків. Особи, зазначені у клопотанні, є свідками у кримінальній справі щодо ОСОБА_1 , яка перебуває в провадженні судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_2.

Представник відповідача вважає, що допит цих свідків в адміністративній справі фактично є поза процесуальним способом втручання в хід кримінальної справи з метою дати іншу правову оцінку показам цих свідків, ніж ту, яку повинен дати суд в кримінальному провадженні.

Крім того, за твердженням представника відповідача, суддя займається процесуальними маніпуляціями на користь третьої особи, а саме під приводом усунення описки, суддя фактично ухвалила додаткове рішення про визнання СБУ третьою особою, яке раніше не постановляла.

Представник відповідача вважає, що суддя вступила у не процесуальний зв`язок (злочинну змову) з представниками Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, з використанням свого службового становища втрутилась у діяльність судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_2. та шляхом постановлення завідомо неправосудних ухвал від 04 листопада 2019 року викликала на допит у якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є свідками та потерпілим у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 за ст. 27 ч. 4, ст. 121 ч. 2, ст. 263 ч. 1, ст. 307 ч. 2 Кримінального кодексу України (далі - КК України). Покази цих осіб є доказами в кримінальному провадженні і ним має бути надана самостійна процесуальна оцінка виключно в рамках кримінального провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Представник відповідача вважає, що таким чином суддя намагається поза процедурним шляхом надати матеріалам кримінального провадження іншу правову оцінку, що вплине на результати його розгляду.

За твердженням представника відповідача, вказані дії судді свідчать про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 375 і ч. 2 ст. 376 КК України, що викликає сумніви в неупередженості судді, і, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), є підставою для відводу.

Представник відповідача наголошує, що відвід заявляє повторно. Зазначає, що попередня заява про відвід залишена без задоволення, оскільки суддя, який розглядав питання про відвід, спотворив викладену представником відповідача правову позицію, представивши її таким чином, що представник відповідача мотивує свій відвід незгодою з процесуальними діями головуючої у справі судді, в той час як суддя не має повноважень втручатися в діяльність судді Приморського суду м. Маріуполя Донецької області, в тому числі шляхом здійснення процесуальних дій на користь одного з учасників.

15 листопада 2019 року за наслідками розгляду заяви про відвід суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В. дійшла висновку про її необґрунтованість і постановила ухвалу про передачу справи № 200/9400/19-а до відділу документального забезпечення і діловодства (канцелярії суду) для вжиття дій для вирішення питання про відвід відповідно до ст. 31 КАС України.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького окружного адміністративного суду, для вирішення питання про відвід справа № 200/9400/19-а передана на розгляд судді Кравченко Т.О.

18 листопада 2019 року матеріали адміністративної справи № 200/9400/19-а передані судді для вирішення заяви про відвід.

На підставі ч. 8 ст. 40 КАС України, відповідно до якої, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження, та ч. 11 ст. 40 КАС України, згідно з якою питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, заява представника відповідача розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи заявника, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід, з огляду на таке.

Підстави для відводу судді визначені ст. 36 КАС України.

Так, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правову допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглянув справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ст. 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КАС України суддя підлягає відводу також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

При цьому, ч. 4 ст. 36 КАС України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється», адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість («Мироненко і Мартенко проти України», № 4785/02, рішення від 10 грудня 2009 року, «Олександр Волков проти України», № 217722/11, рішення від 09 січня 2013 року).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності («Газета Україна-Центр проти України», № 16695/04, рішення від 15 липня 2010 року).

Таким чином, з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини випливає, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо). Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

У даному випадку, заявником не доведено, а судом не встановлено суб`єктивних та об`єктивних критеріїв, які вказують на упереджене ставлення судді, головуючого у справі, до відповідача чи будь-якого іншого учасника справи.

Суд зазначає, що незалежно від суб`єктивного сприйняття представника відповідача його доводи, які стосуються проведення головуючим у справі суддею підготовчого засідання 04 листопада 2019 року, розгляду та вирішення клопотань учасників справи, закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду тощо, є нічим іншим, як незгодою сторони з процесуальними рішеннями судді, а тому не можуть бути підставою для відводу в силу прямої вказівки на це у ч. 4 ст. 36 КАС України.

Щодо доводів представника відповідача, які стосуються нібито вчинення поза процесуального впливу на суддю Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_2., суд зазначає таке.

Процесуальна діяльність адміністративного суду, пов`язана з розглядом і вирішенням адміністративної справи, яка перебуває у його провадженні, не є та не може розцінюватися як втручання в діяльність іншого суду, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження щодо представника одного з учасників справи.

Той факт, що на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням представника одного з учасників справи, не звільняє адміністративний суд від обов`язку своєчасно, неупереджено та справедливо вирішити спір у сфері публічно-правових відносин і не перешкоджає виконанню судом цього обов`язку.

Перебування кримінального провадження за обвинуваченням представника одного з учасників справи на стадії судового розгляду не звільняє адміністративний суд від обов`язку забезпечити всебічне та повне з`ясування обставин в адміністративній справі, яка розглядається, в тому числі шляхом витребування доказів, допиту свідків тощо.

Доводи представника відповідача про намагання головуючої у справі № 200/9400/19-а судді вплинути на суддю Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_2. є лише припущеннями.

Так, відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України безпосередність дослідження показань, речей і документів є однією із засад кримінального провадження.

Ст. 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, доводи представника відповідача про наявність у головуючої у справі № 200/9400/19-а судді наміру в поза процесуальний спосіб вплинути на склад суду, який розглядає кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 , є не лише бездоказовими, але й прямо спростовуються положеннями кримінального процесуального законодавства України.

З огляду на принцип безпосередності дослідження доказів, оцінка адміністративного суду, надана письмовим доказам чи показанням свідка під час розгляду адміністративної справи, не може вплинути на оцінку доказів у кримінальному провадженні.

До того ж відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402) здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 48 Закону № 1402 суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання; суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Таким чином, доводи представника відповідача стосовно того, що суддя вступила у непроцесуальний зв`язок (злочинну змову) з представниками Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях та з використанням свого службового становища втрутилась у діяльність судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_2 . з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків, не можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

Проаналізувавши аргументи, якими представник відповідача обґрунтовує заявлений відвід, суд дійшов висновку, що такі не доводять наявності обставин, які могли б за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями викликати сумнів в об`єктивності або неупередженості судді при розгляді цієї справи як підстави для відводу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України.

Аргументи, на які посилається представник відповідача у заяві про відвід не є підставами для висновку, що суддя, визначений для розгляду цієї справи, може проявити упередженість при її розгляді. При цьому, доводи представника відповідача щодо відводу судді ґрунтуються виключно на його суб`єктивній оцінці вищезазначених обставин.

Таким чином, обставини, про які зазначає представник відповідача ОСОБА_1., не викликають обґрунтованих сумнівів у неупередженості або необ`єктивності судді Троянової О.В., оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується Європейський Суд з прав людини.

У зв`язку з наведеним вище, підстави для задоволення заяви про відвід судді Донецького окружного адміністративного суду Троянової О.В., головуючої у справі № 200/9400/19-а, відсутні.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. У задоволенні заяви про відвід судді Донецького окружного адміністративного суду Троянової О.В., головуючої в адміністративній справі № 200/9400/19-а за позовом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до громадського об`єднання без статусу юридичної особи - громадська організація «Союз Слов`ян Русі», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Кравченко