Справа № 420/4700/19
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4700/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1813 Про відмову у призначенні пенсії (на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії №1813 від 18.06.2019 року), зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку з 22 березня 2019 року, відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,-

В С Т А Н О В И В:
З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1813 Про відмову у призначенні пенсії (на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії №1813 від 18.06.2019 року), зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку з 22 березня 2019 року, відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач просить задовольнити позовні вимоги обгрунтовуючи свої позовні вимоги наступним.

22.03.2019 року, ОСОБА_1 звернувся до відділу з питані призначення та перерахунку пенсій № 9 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській, області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» надавши всі необхідні документи для призначення пенсії, що підтверджується розпискою-повідомленням.

Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1813 від 26.07.2019 року Про відмову у призначенні пенсії (на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії №1813 від 18.06.2019 року) відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», при цьому відмова грунтувалась на тому, що після надходження відповіді з галузевого Державного архіву МОУ щодо підтвердження місця перебування та виїзду на роботу в зону відчуження з 17.11.1986 по 03.12.1986 року, а також про отримання заявником грошового забезпечення, з`ясовано, що заявник не перебував в зоні відчуження. В перевірених наказах командира в/ч НОМЕР_1 в період зазначений період ОСОБА_1 не значиться. Оскільки відсутні первинні документи, які підтверджують факт участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та перебування в зоні відчуження, право на пенсію відповідно до ст.55 Закону відсутнє.

Вищезаначене стало підставою для звернення позивача з даною позовною заявою.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 12.08.2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників.

Ухвалою від 29.08.2019 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 17.11.1986 року по 03.12.1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно довідки від 24.06.1993 р. № 273, виданої військовою частиною № НОМЕР_1 та військового квитку серії НОМЕР_2 де внесено запис на сторінці 23 про участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та має категорію 2 учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що таклж підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_3 , виданого 20.07.1993 року та перереєстрованого відповідно до вимог законодавства України.

Київським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки 14.06.2019 року за № 69 було видано довідку, яка свідчить про те, що за даними облікової картки ОСОБА_1 проходив військову службу з 27.07.1986 р. по 28.05.1988 р., у період з 17.11.1986 р. по 03.12.1986 р. у складі частини в/ч НОМЕР_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

22.03.2019 року ОСОБА_1 подав до відповідача подав заяву про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку та додав до неї документи у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду У країни 25.11.2005 № 22-1 зі змінами.

26.07.2019 року відповідачем було прийнято рішення № 1813 Про відмову у призначенні пенсії (на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії № 1813 від 18.06.2019 р.), в якому зазначено, що відсутні первинні документи, які підтверджують факт участі у ліквідації наслідків на ЧАЕС та перебування в зоні відчуження, право на пенсію відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутнє.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом № 796-XII.

Статтею 10 Закону № 796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до ст.55 Закону № 796-XII особам, які працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року не менше 5 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 10 років.

Згідно із ч.1 ст.15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до Порядку № 22-1, при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону № 796-XII, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Аналіз зазначених норм свідчить, що для виникнення в особи права на призначення пенсії із зменшенням на 10 років пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», така особа повинна довести факт своєї роботи у зоні відчуження (у період з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів).

Як встановлено судом, позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII, наступні документи:

- оригінал довідки від 24.06.1993 року №273, виданої військовою частиною № НОМЕР_1

- військовий квиток серії НОМЕР_2

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії;

- довідка Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 14.06.2019 року №69.511.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (ухвала від 04.09.2015 року у справі №690/23/15-а) та Верховного Суду (постанова від 18.09.2018 року у справі №520/9284/17) єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи наведене, суд приходить висновку про те, що відсутність первинних документів, не може бути підставою для позбавлення позивача права на належне пенсійне забезпечення, оскільки наявні в позивача документи, які долучені до матеріалів справи, містять дані на підтвердження факту його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та є достатніми для призначення йому пільгової пенсії, передбаченої ст. 55 Закону № 796-XII.

Посилання відповідача в обґрунтування відзиву на відсутність первинних документів, які підтверджують період перебування позивача у зоні відчуження, є безпідставними, оскільки обставини справи та надані на їх підтвердження документи свідчать про наявність у позивача права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ. В свою чергу посвідчення позивача недійсним не визнавалось, а його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням чинного законодавства.

Суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір, а відповідачі не надали суду доказів понесення судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст.ст.139, 242-246 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1813 Про відмову у призначенні пенсії (на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії №1813 від 18.06.2019 року).

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку з 22 березня 2019 року, відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 14.11.2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.