Справа № 200/9091/19-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

13 листопада 2019 р. Справа №200/9091/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Мозговая Н.А., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування вимог,-

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2019 року позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька обл., м.Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 114) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 11.05.2019 р. на суму 7 271,30 грн., від 05.06.2019 р. на суму 6 353,24 грн., від 03.07.2019 р. на суму 5 435,18 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду 28.09.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.09.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування вимог залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску - 5 днів з моменту отримання копії ухвали.

На виконання вимог ухвали позивач надав уточнену позовну заяву, в якій просить визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 11.05.2019 р. на суму 7 271,30 грн., від 05.06.2019 р. на суму 6 353,24 грн., від 03.07.2019 р. на суму 5 435,18 грн., від 08.08.2019р. на суму 7 271,30 грн., від 20.09.2019р. на суму 6 353,24 грн., від 04.10.2019р. на суму 5 435,18 грн. Також надано заяву про поновлення строку для звернення до суду по справі №200/9091/19-а, в якій вказує щодо поважності пропуску строку на оскарження вимог те, що

вимогу від 11.05.19 р. отримано 31.05.19 р. (з 01.06.19 р. по 13.06.19 р. перебувала у відпустці, 14.06.19 р. отримано рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/4217/ 19-а про скасування ідентичних вимог про сплату боргу (недоїмки), у зв`язку з чим, звернулась до суду про скасування вказаної вимоги,

вимогу від 05.06.19 р. отримано 29.06.19 р. (14.06.19 р. отримано рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/4217/19-а про скасування ідентичних вимог про сплату боргу (недоїмки), у зв`язку з чим, 05.07.19 р звернулась до суду про скасування вказаної вимоги,

вимогу від 03.07.19 р. отримано 18.07.19 р. (адмін. позов наданий без порушення процесуального строку - 18.07.19 р.),

вимогу від 08.08.19 р. отримано 28.09.19 р., що підтверджується конвертом (заяву про збільшення позовних вимог надано вчасно 7.10.19 р.).

В той же час, в обґрунтування вказаної заяви позивачем не зазначено причин поважності пропуску строку.

Частинами першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

У даному випадку, предмет позову стосується скасування податкових вимог про сплату боргу (недоїмки), а відтак, з огляду на наведені вище положення процесуального закону, таку позовну заяву може бути подано в межах десятиденного строку звернення до адміністративного суду.

Позовна ж заява стосовно визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 11.05.2019 р. на суму 7 271,30 грн., від 05.06.2019 р. на суму 6 353,24 грн., згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті, надіслана до суду 12.07.2019, уточнена позовна заява про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 03.07.2019 р. на суму 5 435,18 грн., згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті, надіслана до суду 20.08.2019р., уточнена позовна заява про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 08.08.2019 р. на суму 7271,30 грн., згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті, надіслана до суду 30.10.2019р., тобто з пропуском встановленого процесуальним законом строку звернення до адміністративного суду.

Надаючи оцінку аргументам, які висловлені позивачем на підтримку вимог про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду, насамперед обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Тобто, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Водночас, процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява №28090/95).

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Таким чином, право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

Суд враховує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Основного Закону).

Відтак, одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

З`ясовуючи питання дотримання строку звернення до адміністративного суду, необхідно, в контексті обставин кожної конкретної справи, звертати увагу на усі доводи особи-заявника; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

У даному ж випадку, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду стосовно вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 11.05.2019 р. на суму 7 271,30 грн., від 05.06.2019 р. на суму 6 353,24 грн., від 03.07.2019 р. на суму 5 435,18 грн., від 08.08.2019 р. на суму 7271,30 грн.

Натомість, позивач не навів жодних мотивів, які б свідчили про відсутність у останнього практичної можливості звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою у межах встановленого КАС України строку, а також того, що ОСОБА_1 вчинялись дії, спрямовані на судовий захист порушених, на його переконання, прав.

Жодних доводів про наявність підстав для поновлення названого строку позивачем не наведено.

За таких обставин, вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажними.

За правилами частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Згідно п.13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до ч.14 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Згідно ч.15 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску - 5 днів з моменту отримання копії ухвали.

У разі не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, вона залишається без розгляду.

Залишення без розгляду позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Мозговая