Справа № 1.380.2019.002172
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9695/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мізол» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року про застосування заходів процесуального примусу, головуючий суддя Карп`як О.О., ухвалена о 14:50 год. у м. Львові, повний текст якої складено 29.07.2019 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мізол» до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2019 року позивач - ТзОВ «Мізол» звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.01.2019 року №, №, №, №, №, №.

10 липня 2019 року представником відповідача подано клопотання про застосування до позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Мізол» заходів процесуального примусу, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 149 КАС України.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що позивачем до Львівського окружного адміністративного суду було подано дві позовні заяви, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (ГУ ДФС у Львівській області) предметом оскарження одні й ті самі податкові повідомлення рішення (від 03.01.2019 року №, №, №, №, №, №).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мізол" (адреса:79022, м. Львів, вул. Городоцька, 174, ідентифікаційний номер 33895476) до Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України (адреса: м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) штраф у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 528 (п`ятсот двадцять вісім) грн. 60 коп.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, ТзОВ «Мізол» подало апеляційну скаргу на неї, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що станом на момент повторного подання адміністративного позову в суді був відсутній спір між тими самими сторонами про той самий предмет. Крім цього зазначає, що й на момент оскарженої ухвали на розгляді у Львівському окружному адміністративному суді перебував лише один спір між тими самими сторонами про той самий предмет. Відтак відсутні підстави для застосування до позивача заходів процесуального примусу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржену ухвалу суду незаконною та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржену ухвалу суду законною та обґрунтованою та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 26 квітня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю Мізол було подано до суду позовну заяву, в якій просить суд скасувати податкові повідомлення рішення від 03.01.2019 року №, №, №, №, №, № винесені Головним управлінням ДФС у Львівській області.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду (суддя Карп`як О.О.) від 02 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків позовної заяви.

10 травня 2019 року позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви та долучив платіжне доручення № 6388 від 10.05.2019 року.

Ухвалою суду (суддя Карп`як О.О.) від 13 травня 2019 року продовжено процесуальний строк, встановлений ухвалою від 02 травня 2019 року, для усунення недоліків позовної заяви, тривалістю п`ять днів з дня вручення ухвали.

20 травня 2019 року представник позивача подав заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22 травня 2019 року (суддя Карп`як О.О.) відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі з призначенням підготовчого засідання у справі.

Матеріалами справи також підтверджується, що 18 квітня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Мізол звернулося до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Львівській області в якій просило суд скасувати податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, № та № від 03.01.2019 року.

Ухвалою суду від 22.04.2019 року суд повернув позивачу зазначену позовну заяву через відсутність повноважень на її підписання особою, яка підписала цю позовну заяву (суддя Лунь З.І.). Товариство з обмеженою відповідальністю Мізол оскаржило ухвалу про повернення позовної заяви від 22.04.2019 року до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 року ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 року скасовано, справу направлено до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі №1.380.2019.001933 оскільки 26.04.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Мізол звернулося до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Львівській області, в якій просило суд скасувати податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, № та № від 03.01.2019 року. Провадження у справі №1.380.2019.002172 за зазначеним позовом відкрито 22.05.2019 року.

Приймаючи оскаржену ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року про застосування заходів процесуального примусу суд дійшов висновку про те, що позивач допустив зловживання процесуальними правами, яке полягає у поданні двох аналогічних позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, що не переслідує мету ефективного захисту своїх прав, свобод та інтересів, а керується іншими цілями, що саме по собі суперечить завданню адміністративного судочинства, а тому такі дії є зловживанням процесуальними правами з метою перешкоджання судочинству.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Частиною 4 статті 45 КАС України визначено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 144 КАС України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення.

Про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.

З огляду на п. 5 ч. 1 ст. 145 КАС України штраф є одним із видів заходів процесуального примусу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до ч.ч. 7,8 ст. 169 КАС України ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви за результатами її перегляду та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відтак, оскільки первинний адміністративний позов повернено позивачу 22.04.2019 року, а 26.04.2019 року позивачем реалізовано своє право повторного звернення до суду з адміністративним позовом, то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що матеріалами справи не підтверджується факт зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Факт оскарження ухвали про повернення адміністративного позову не може перешкоджати реалізації права на повторне подання позовної заяви, як це передбачено ст. 169 КАС України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами, яке полягає у поданні двох аналогічних позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд попередньої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність застосування заходу процесуального примусу до позивача, чим допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення клопотання, а тому судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в задоволенні клопотання ГУ ДФС у Львівській області про застосування до позивача заходу процесуального примусу, у вигляді накладення штрафу відмовити.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що у відповідності до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, розподіл судових витрат проводиться при винесенні рішення по суті заявлених вимог адміністративного позову, відтак суд дійшов висновку про те, що судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 149, 243, 308, 310, 312, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мізол» задовольнити, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року про застосування заходів процесуального примусу у справі №1.380.2019.002172 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Львівській області про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мізол» заходів процесуального примусу, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 149 КАС України - відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 15.11.2019 року.