Справа № 210/2230/19
Суддя: Ступак С. В.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2230/19
Провадження № 2-а/210/65/19
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
"07" листопада 2019 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ступак С.В., за участі секретаря судового засідання Драгунової Я.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Куцоконь Олександра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Куцоконь Олександра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що 22 квітня 2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень. Вважає вказану постанову такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень.
Оскаржувана постанова мотивована тим, що 22 квітня 2019 року в селищі Миколаївка Дніпропетровської області працівником УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції 2-ї роти 1-го батальону Куцоконь Олександром Миколайовичем було винесено постанову серії ЕАБ № 1089569 за ч. 1 ст. 122 КУпАП України, а саме: перевищення швидкості. Перевищення швидкості було виміряно приладом LTI20/20 TruCAM, серійний номер № ТС000657, однак використання лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У3197-12, є неправомірним, у зв`язку із виключенням даного типу засобу вимірювальної техніки із Державного реєстру наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015 року. Також під час складання постанови про адміністративне правопорушення позивачу не було роз`яснено права, передбачені статтями 29,63 Конституції України та статтями 267, 268 КУпАП. Тому просить суд скасувати постанову серії ЕАВ № 1089569 від 22 квітня 2019 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Оскільки справу розглянуто без участі сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАСУ у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В ухвалі про відкриття провадження від 13 червня 2019 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву від ОСОБА_2 до суду не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.
Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як вбачається з матеріалів справи, 22 квітня 2019 року о 11.30 год. в с. Миколаївка Дніпропетровської області по вул. Магістральна, 2 інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Куцоконь О.М. був зупинений автомобіль «NISSАN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , за порушення вимог п. 12.4 ПДР, а саме: рухався зі швидкістю 92 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 42 км/год. Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів LTI20/20 TruCAM, серійний номер № ТС000657, після чого винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1089569 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень.
Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 22 квітня 2019 року о 11.30 год. по вул. Магістральна, 2 в с. Миколаївка Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «NISSАN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимоги ПДР, а саме п. 12.4 ПДР України, і скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України суд зобов`язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам.
Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.
При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показаннями свідків (ч. 2 ст. 72 КАС України).
Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Свою незгоду з обставинами, зафіксованими в постанові про адміністративне правопорушення, позивач обґрунтовує тим, що перевищення швидкості було виміряно приладом LTI20/20 TruCAM, серійний номер № ТС000657, однак використання лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У3197-12, є неправомірним, у зв`язку із виключенням даного типу засобу вимірювальної техніки із Державного реєстру наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015 року. Також будь-яких доказів, які підтверджують вину позивача у скоєному адміністративному правопорушенні, інспектором поліції Куцоконь О.М. надано не було, належної фіксації правопорушення не відбулось.
Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками патрульної поліції, пройшли повірку. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення ії результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11928, виданого ДП Укрметртестстандарт» від 25 вересня 2018 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20, є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Суд зазначає, що згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Реалізовуючи свої повноваження, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи перевіряє законність дій чи прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень.

У відповідності до норми ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення водієм встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Як передбачено ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З системного аналізу положень ст. 72 КАС України, у сукупності із положеннями ст. 251, 254, 258 КУпАП, вбачаться, що одним із доказів наявності в діях особи ознак адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення. Однак, згідно з ст. 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, а саме - у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258 КУпАП).
Відповідно до ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, у тому числі й за ст. 122 КУпАП.
З матеріалів справи слідує, що постанова про адміністративне правопорушення складена інспектором поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Куцоконь О.М.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП). Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Відповідно до ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, що підтверджують вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до вимог процесуального закону докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.
Крім того, враховуючи факт того, що позивач також зазначає, що поліцейським при винесенні постанови про адміністративне правопорушення було порушено вимоги ст. 63 Конституції України, відповідно до якої йому не було в повному обсязі роз`яснені його права, зокрема ст. 268 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а відповідачем даний довід не спростовано, крім того, будь-яких доказів, які підтверджують вину позивача у скоєному адміністративному правопорушенні, надано не було, не доведено законності дій поліцейського Куцоконь О.М. при складанні оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем до суду будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача, та підтверджували порушення ОСОБА_1 п. 12.4 ПДР України по вул. Магістральна, 2 в с. Миколаївка Дніпропетровської області 22.04.2019 року, не надано, суд, приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП не підтверджується жодним доказом, окрім постанови про адміністративне правопорушення, складеної інспектором поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Куцоконь Олександром Миколайовичем, правомірність якої оскаржена в судовому порядку.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач, складаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню в цій частині.
Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково, чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Матеріали, додані до позовної заяви свідчать про те, що при винесені оскаржуваної постанови Відповідачем не доведено факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем.
З огляду на обставини, викладені вище, суд визнає, що постанова від 22 квітня 2019 року серії ЕАВ № 1089569 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП винесена протиправно та підлягає скасуванню.
Суд вважає, що таке рішення суду спрямоване на захист прав, свобод, інтересів Позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Однак позовні вимоги про закриття проваджень по справі задоволенню не підлягають, оскільки виходить за межі компетенції суду, законодавець в нормах КУпАП надав право винести постанову про закриття провадження (п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП) органу або посадовій особі, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, в даному випадку цією посадовою особою виступив відповідач, а не суд, оскільки в даному випадку суд є установою в яку оскаржують дії посадової особи інспектора поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Куцоконь О.М.
Суд вважає, що достатнім способом захисту права позивача є скасування постанови, тому у задоволені позовних вимог про закриття провадження по справі необхідно відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ухвалення судом рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору, відповідно до ст. 288 КУпАП, в силу ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 5-18, 20, 72-78, 80, 90, 139, 241-246, 286, 293, 295, 255 КАС України, Рішенням КСУ № 3-рп/2015 від 08.04.2015, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Куцоконь Олександра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.
Скасувати постанову серії ЕАВ № 1089569 від 22.04.2019 року, по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Куцоконь Олександром Миколайовичем.
В задоволені позовних вимог в частині закриття справи про адміністративне правопорушення - відмовити.
Судові витрати у справі компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С. В. Ступак