Справа № 448/1796/19
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер:448/1796/19
Провадження № 2-а/448/206/19
РІШЕННЯ

Іменем України

13.11.2019 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі Керницькій Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 В.В.,

відповідача ОСОБА_2

та перекладача Кулеші В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Турецької Республіки ОСОБА_3 ) про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Мостиського прикордонного загону Осадчук Ю. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що відповідач - громадянин Турецької Республіки ОСОБА_3 ) був затриманий о 20.05 год. 09.11.2019 року прикордонним нарядом від відділення інспекторів прикордонної служби «Мігово» на напрямку 439 прикордонного знаку на відстані 1000м до лінії державного кордону з Республікою Польща, на території Старосамбірського району Львівської області, за спробу незаконного, поза пунктом пропуску, спільно з іншими громадянином Турецької Республіки, перетину державного кордону з України в Республіку Польща. Матеріали щодо факту вчинення відповідачем адміністративного правопорушення у виді спроби незаконного перетинання державного кордону України направлено на розгляд до Старосамбірського районного суду Львівської області та постановою судді від 12.11.2019р. відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Вказує, що за результатом проведення фільтраційних заходів встановлено, що відповідач законно потрапив на територію України. Вказаний іноземець документований паспортом громадянина Турецької Республіки для виїзду за кордон.

Стверджує, що знаючи про можливість легально в`їхати до Європейських країн, відповідач вибрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.

Зазначає, що 11.11.2019р. уповноваженою посадовою особою Мостиського прикордонного загону прийнято рішення про повернення відповідача до країни походження, однак такий висловив категоричне небажання повернутись до країни походження, а також не може виконати зазначеного рішення через відсутність коштів на придбання квитків.

Зазначає, що ч.1 статті 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що Передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію. Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької Республіки про реадмісію осіб» від 24 липня 2006 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької Республіки про реадмісію громадян обох держав, підписану 07.06.2005року в м.Анкара.

З огляду на вищенаведене, зокрема те, що відповідач здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України та відмовляється самостійно виконати рішення про повернення до країни походження, що відповідно є перешкодою проведенню процедури реадмісії, враховуючи відсутність у відповідача родичів та джерела доходу на території України, незнання ним української (російської) мов, просить суд постановити рішення про затримання відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 В ОСОБА_5 В. підтримав позовні вимоги, покликаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Просив позов задовольнити та затримати відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, оскільки такий відмовляється самостійно повертатися в країну походження, у останнього відсутні кошти, що відповідно перешкоджатиме проведенню процедури реадмісії, відсутні кошти та джерело доходу на території України, а також такий немає родинних зв`язків та не знає ні української, ні російської мов.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що не бажає повертатися на батьківщину, у зв`язку з політичними проблемами, бажає залишитись в Україні з метою працевлаштування та заробітку або вибути в будь яку іншу країну (Білорусію, Молдову тощо), із заявою про надання йому статусу біженця не звертався. Підтвердив, що на даний час у нього відсутні кошти на придбання квитків для виїзду з України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що громадянин Турецької Республіки ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель Турецької Республіки - відповідач у справі, потрапив на територію України законним шляхом.

09.11.2019 року о 20.05 год. прикордонним нарядом від відділення інспекторів прикордонної служби «Мігово» на напрямку 439 прикордонного знаку на відстані 1000м до лінії державного кордону, на території Старосамбірського району Львівської області було затримано відповідача, який в групі осіб з іншим громадянином Турецької Республіки намагався незаконно перетнути Державний кордон України до Республіки Польща, чим порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України».

Під час затримання відповідач мав при собі паспорт громадянина Турецької Республіки для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 .

Вищевказане підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 09.11.2019р.

Постановою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 12.11.2019 року відповідача ОСОБА_3 ) визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Рішенням офіцера групи по роботі з іноземцями відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу Мостиського прикордонного загону Єськіною А. 11.11.2019р. прийнято рішення про примусове повернення за межі України відповідача по справі з зобов`язанням останнього покинути територію України у термін до 13.11.2019р. Зазначене рішення затверджене начальником Мостиського прикордонного загону Осадчуком Ю.

Із пояснень відповідача, наданих ним у судовому засіданні, відомо, що вищевказане рішення останнім не виконано, оскільки він не бажає повертатися до Турецької Республіки, у нього відсутні грошові кошти для вибуття з території України.

Із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів відповідач не звертався.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією протоколу про адміністративне затримання від 09.11.2019 року; копією постанови судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 12.11.2019 року; листом-інформуванням Мостиського прикордонного загону від 12.11.2019р. №21/7809 про факт затримання громадян Турецької Республіки за спробу незаконного перетину державного кордону, скерованого на адресу Посольства Турецької Республіки та Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України; рішенням про примусове повернення відповідача за межі України та іншими матеріалами справи.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Згідно із ч.1 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Згідно ст.1 зазначеного Закону, реадмісія - це передача з території України або приймання на територію України іноземців та осіб без громадянства на підставах та в порядку, встановлених міжнародними договорами України.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької Республіки про реадмісію осіб» від 24 липня 2006 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької Республіки про реадмісію громадян обох держав, підписану 07.06.2005року в м.Анкара.

Пункт 1 ст.3 цієї Угоди передбачає, що кожна Договірна Сторона на запит іншої Договірної Сторони без особливих формальностей здійснюватиме реадмісію осіб, які не виконують або припинили виконувати діючі умови для в`їзду або перебування на території держави запитуючої Договірної Сторони, якщо доведено або є дійсні підстави вважати, що ці особи мають громадянство держави запитуваної Договірної Сторони.

Процедура реадмісії громадян Республіки Туреччина визначена ст. 9 цієї Угоди.

Судом встановлено, що відповідач немає коштів для виїзду з території України, працевлаштуватись на території України не має змоги та не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; мав намір мігрувати в країни Європейського Союзу та Україну розглядає як транзитну країну для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, перешкоджатиме проведенню процедури реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з ч.11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Оскільки приписи ст.289 КАС України є спеціальними по відношенню до ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також прийняті пізніше, ніж зазначений Закон, тому у випадку, що розглядається, стаття 289 КАС України є пріоритетною у застосуванні.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідач вчинив спробу перетнути державний кордон України з Республікою Польща поза пунктом пропуску, в останнього відсутні грошові кошти на виїзд з України, та він не бажає добровільно повертатися в країну походження, а тому, на думку суду, є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію та існує ризик його втечі.

Крім цього, незаконний перетин ним державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчить про те, що останній порушив вимоги ст.ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч.1 ст.29 цього ж Закону підлягає затриманню з метою забезпечення його передачі з України відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Суд не приймає до уваги доводів відповідача з приводу обставин його політичного переслідування в країні походження, оскільки немає жодного доказу, який би свідчив, що відповідач залишив країну свого національного походження саме у зв`язку з побоюванням стати жертвою політичних переслідувань зі сторони певних формувань та не може користуватися захистом цієї країни і не може повернутися внаслідок зазначених побоювань.

Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

У відповідності до приписів статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, узгоджуються із встановленими судом обставинами та наведеними правовими нормами, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 241, 244, 246, 289 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Затримати громадянина Турецької Республіки ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя Турецької Республіки з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 09.11.2019р.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст.289, п.п.15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, місцезнаходження: вул.Я.Мудрого, 113, м.Мостиська, Львівська область, .

Відповідач: громадянин Турецької Республіки ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель Турецької Республіки.

Суддя Ю.В. Кічак

Рішення суду набрало законної сили «___» ______________ 20__ р.

Суддя Ю.В. Кічак