Справа № 1.380.2019.004169
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9713/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Большакової О.О.,

за участю секретаря судового засідання Волошин М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі № 1.380.2019.004169 (рішення ухвалено в м. Львові, головуючий суддя Хома О.П.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання дій незаконними та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 15.08.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №57177654, винесену 11.09.2018 головним державним виконавцем Сколівського РВ ДВС Кізимою Ю.М.

В обґрунтування позову зазначає, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки стягувачем пропущено трьохмісячний строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №57177654 від 11.09.2018, винесену державним виконавцем Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кізимою Юліаною Мирославівною.

Стягнуто з Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді оплати на правову допомогу в сумі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Сколівський РВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апелянт вказує, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження зареєстроване в АСВП №57177654 на підставі постанови №222603, виданої УПП в Закарпатській області 29.05.2018 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 850,00 грн. Зазначає, що до Сколівського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області 10.09.2019 надійшла заява стягувача за вих. №8339/41/15/13-2018 від 27.08.2018. Згідно супровідного листа (заяви) УПП в Закарпатській області та конверту стягувачем до виконання скеровано виконавчий документ без пропуску строку.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив її вимоги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. Позивач переконаний, що у відповідача не було передбачених законом підстав для прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 11.09.2018 постановою головного державного виконавця Сколівського РВ ДВС відкрито виконавче провадження ВП №57177654 з виконання постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29.05.2019 серія НОМЕР_1 №222603.

Постанова складена посадовою особою Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області на ім`я ОСОБА_1 .

Стягувачем у ВП №57177654 є Управління патрульної поліції в Закарпатській області, боржником - ОСОБА_1 .

Як видно з матеріалів виконавчого провадження, постанова від 29.05.2019 серія БО №222603 надійшла до Сколівського РВ ДВС разом із супровідним листом від 27.08.2018 № 8339/41/15/03-2018 і зареєстрована 10.09.2018 за вх. 2743/09-09, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції.

Не погоджуючись із постановою про відкриття виконавчого провадження від 11.09.2018 ВП №57177654 з підстав пропущення трьохмісячного строку звернення виконавчого документа до виконання позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було передбачених законом підстав для прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з статтею 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною другою статті 12 Закону №1404-VIII встановлено, що строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності свідчить, що відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача та на підставі виконавчого документа, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, відповідає вимогам, передбаченим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, є обов`язком державного виконавця.

Разом з тим, частиною 6 ст. 12 Закону №1404-VIII стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Системний аналіз наведених положень Закону 1404-VIII, дає підстави стверджувати, що державний виконавець при надходженні на примусове виконання виконавчого документа повинен перевірити такий на відповідність вимогам, передбаченим статтею 4 цього Закону, в тому числі з`ясувати чи не пропущено стягувачем встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання за приписами Закону №1404-VIII є безумовною підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

З матеріалів справи видно, що у постанові від 29.05.2018 серія БО №222603 вказано, що виконавчий документ набрав законної сили 29.05.2018, тобто строк пред`явлення до виконання даної постанови розпочався 30.05.2018.

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 30 серпня 2018 року.

Виконавчий лист стягувач отримав 10 вересня 2018 року, тобто вже з пропущенням встановленого Законом №1404-VIII трьохмісячного строку звернення до виконання.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на вказане у відповідача не було передбачених законом підстав для прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, натомість відповідач мав повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належними і допустимими доказами правомірність прийнятої ним з дотриманням встановленого законом порядку і строків постанови про відкриття виконавчого провадження, колегія суддів вважає, що остання підлягає скасуванню.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 229, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі № 1.380.2019.004169 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
О. О. Большакова