Справа № 540/960/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/960/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року, прийняте у складі суду судді Морської Г.М. в місті Херсон по справі за позовом Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд задовольнити позов про знесення самочинно збудованого об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року у задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято за наслідками неправильного застосування норм матеріального та процесуального права

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що реалізуючи повноваження належно, добросовісно та з метою, для якої вони надані, орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі настання умов, передбачених ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», має обов`язок звернутися до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким внесенням. Звернення до суду з позовом в цьому випадку є способом здійснення владних повноважень, а не способом захисту суб`єктивних прав органу державного архітектурно-будівельного контролю. Апелянт вказує, що з метою усунення виявлених порушень посадовою особою Управління ДАБІ у Херсонській області винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 01.11.2016 із вимогами зупинити будівельні роботи, привести будівництво до вимог чинної містобудівної документації та зареєструвати дозвільну документацію на початок виконання будівельних робіт в термін до 15 січня 2017 року, а в разі неможливості привести будівництво до вимог чинної містобудівної документації та зареєструвати дозвільну документацію на початок виконання будівельних робіт привести земельну ділянку у первісний стан шляхом знесення самовільно збудованого гаражу в термін до 01 лютого 2017 року. Апелянт зазначає, що жодних листів щодо виконання вимог припису на адресу Управління не надходило, таким чином Управлінням надавалася можливість відповідачу вчинити дії для приведення об`єкта у відповідність містобудівної документації або демонтажу у встановлений строк, однак приписи Управління неодноразово ігнорувалися відповідачем.

Апелянт, не погоджуючись із висновками суду першої інстанції щодо здійснення дій відповідачем з виконання вимог припису, вказує, що під час проведення позапланової перевірки посадовими особами Управління складено Акт від 29.03.2017, яким зафіксовано, що власником домоволодіння гр. ОСОБА_2 збудовано гараж орієнтовними розмірами 4,5 м.п. на 55 м.п. без реєстрації дозвільної документації, від так вимоги припису, виданого посадовою особою Управління від 01.11.2016 не виконано, а отже відповідачем знову не надано жодних документів, які б підтверджували наміри про приведення об`єкту у відповідність до містобудівної документації. Щодо наданих відповідачем до суду першої інстанції на підтвердження факту здійснення заходів щодо приведення об`єкту у відповідність до містобудівного законодавства документів апелянт зазначає, що відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 17,12.2018 р. за ОСОБА_1 на підставі договору оренди право оренди земельної ділянки для обслуговування приміщень по переробці зернопродуктів розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 на 5 років. Апелянт звертає увагу, що зазначений гараж розміщено на земельній ділянці із цільовим призначенням земель для сільськогосподарського призначення та згідно Публічної кадастрової карти є комунальною власністю, при цьому в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт відсутні відомості щодо отримання права на виконання будівельних робіт з будівництва та введення в експлуатацію зазначеної споруди. Враховуючи викладене, апелянт вважає, що гр. ОСОБА_1 права на виконання будівельних робіт з будівництва зазначеного гаражу не набула.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі направлення на проведення позапланової перевірки від 21.10.2016 р. №612 Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області в присутності ОСОБА_1 проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час виконання будівельних робіт по будівництву гаража за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 (власник домоволодіння) за адресою: АДРЕСА_1 проводяться будівельні роботи по будівництву гаражу з орієнтовними розмірами 4,5 м.п. на 55 м.п. за лінією забудови навпроти ділянки по АДРЕСА_3 , без реєстрації дозвільної документації про початок виконання будівельних робіт (повідомлення), чим порушено ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та вимоги Постанови Кабінету Міністрів України №466.

За результатами перевірки складений акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 01.11.2016 р. та винесений припис від 01.11.2016 р. з вимогою усунути виявлені порушення в термін до 02.02.2017 р., а саме: зупинити будівництво; привести будівництво до вимог чинної містобудівної документації та зареєструвати дозвільну документацію на початок виконання будівельних робіт в термін до 15.01.2017 р.; в разі неможливості привести будівництво до вимог чинної містобудівної документації та зареєструвати дозвільну документацію на початок виконання будівельних робіт привести земельну ділянку у первісний стан шляхом знесення самовільно збудованого гаражу в термін до 01.02.2017 р. Матеріали перевірки отримані особисто ОСОБА_1 .

За виконання будівельних робіт, без реєстрації дозвільної документації про початок виконання таких робіт, ОСОБА_1 на підставі акту перевірки від 01.11.2016 р. ,припису від 01.11.2016 р. та протоколу про адміністративне правопорушення від 01.11.2016 р. №59 визнана винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250,00 грн., про що винесена постанова про адміністративне правопорушення від 01.11.2016 р. №1021-01-51/129

На підставі направлення від 10.03.2017 р. № 77, позивачем проведена позапланова перевірка виконання відповідачем вимог припису від 01.11.2016 р.

Під час проведення даної перевірки встановлено, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 проведено будівельні роботи по будівництву гаража за лінією забудови навпроти ділянки по АДРЕСА_3 , про що складений Акт від 29.03.2017 р. та винесений припис від 29.03.2017 р. про усунення порушення вимог законодавства з вимогою: привести земельну ділянку у первісний стан шляхом знесення самовільно збудованого наражу в термін до 01.06.2017 р.

За виявлені правопорушення у сфері містобудівної діяльності ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП, про що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення від 07.04.2017 р. №1021-01-51/41 та накладено на відповідача штраф в розмірі 5100, 00 грн.

22.10.2018 р. на адресу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області надійшло звернення ОСОБА_3 , у якому повідомлялось про незаконно збудований гараж за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою встановлення фактичних обставин справи та всебічного розгляду даного звернення на підставі наказу від 22.10.2018 р. №329-п, направлення на проведення позапланової перевірки від 22.10.2018 р. №329 управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області проведена позапланова перевірка дотримання вимог містобудівного законодавства під здійснення будівництва гаража за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами перевірки встановлено, що гр. ОСОБА_1 вимоги припису про усунення виявлених порушень виданого 29.03.2017 р. не виконала, а саме: дозвільні документи на виконання будівельних робіт не отримала, самочинно збудовану будівлю гараж не знесла.

З огляду на невиконання відповідачем у строк, встановлений для добровільного виконання вимог припису, позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача за власний рахунок знести самовільно збудований об`єкт, тобто фактично просить суд зобов`язати ОСОБА_1 виконати вимоги припису від 28.03.2017 р.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що виходячи із того, що ОСОБА_1 вчинила всі можливі дії, які залежали від неї для оформлення належної документації, яка відповідатиме чинному законодавству, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи реагування та притягнення винної особи до відповідальності, і за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами. З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 41 Закону України «Про регулюванні містобудівної діяльності», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право також проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Аналогічні повноваження органів державного архітектурно-будівельного контролю зазначені й у пункті 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин,, відповідно до якого посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності, спрямованої на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів визначаються Законом України «Про архітектурну діяльність».

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулюванні містобудівної діяльності».

Згідно з частиною першою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після, зокрема, подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про регулюванні містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

За змістом статті 38 Закону України «Про регулюванні містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що положення частини першої статті 38 Закону України «Про регулюванні містобудівної діяльності» встановлює перелік юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у органу державного архітектурно-будівельного контролю повноваження на пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Зокрема, пред`явленню органом державного архітектурно-будівельного контролю позову передують такі дії: 1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 2) визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою; 3) внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 4) встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.

Також, за змістом частин першої, четвертої, сьомої статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, наведені положення ЦК України також визначають необхідність, перед зверненням відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування до суду з позовом про знесення об`єкту будівництва, встановлення таких фактів як неможливість перебудови об`єкту та відмови особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Аналогічний підхід до застосування наведених норм матеріального права викладено зокрема у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року (справа №813/6426/14).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем під час проведення перевірок були виявлені проведення робіт ОСОБА_1 по будівництву гаражу без реєстрації дозвільної документації, при цьому, у матеріалах проведених перевірок дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності відсутні висновки Управління, з відповідним обґрунтуванням, що перебудова спірної нежитлової будівлі з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою. Не наведено таких даних в актах перевірки, які наявні у матеріалах цієї адміністративної справи та були досліджені судами першої та апеляційної інстанції при її розгляді.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, з матеріалів справи вбачається наступне:

- рішенням Білозерської селищної ради від 15.12.2017 р. № 32/259 наданий дозвіл громадянці ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0,0561 га. щодо передачі в оренду для обслуговування приміщень по переробці зернопродукт по АДРЕСА_1 .

- рішенням Білозерської селищної ради від 19.11.2018 р. № 234/460 затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 для обслуговування примішень по переробці зернопродуктів загальною площею 0,0561 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 із земель комунальної власності, кадастровий номер :03:001:0718.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 17.12.2018 р. за ОСОБА_1 на підставі договору оренди від 11.12.2018 р. зареєстроване інше речове право - право оренди земельної ділянки для обслуговування приміщень по переробці зернопродуктів розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 5 років.

Із наведених документів вбачаєтьсяє, що після винесення припису позивачем від 01.11.2016 р. відповідач вчинила дії щодо його виконання, а саме: оформила право користування земельною ділянкою, що необхідне для надання дозволу на проведення будівництва.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до вимог п. 28 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 до заяви про отримання дозволу на виконання будівельних робіт в обов`язковому порядку додаються копії документів, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію, разом з тим, отримання рішення сесії селищної ради про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, розробка самого проекту та його затвердження сесією селищної ради, зміна цільового призначення земельної ділянки є процесами тривалими у часі, оскільки всі рішення приймаються колегіальним органом - сесією селищної ради і відповідач не може впливати на строки прийняття цих рішень, що спростовує доводи апеляційної скарги в частині неотримання відповідачем дозвільної документації у встановлені в приписах строки.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 7 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 січня 1986 року).

По справі «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» суд наголосив, що здійснюючи свої визначені законом повноваження щодо контролю за майном, якими органи державної влади наділені відповідно до абзацу 2 Статті 1 Протоколу, вони повинні діяти своєчасно, у належний спосіб та послідовно, аби не допускати порушення законних прав та інтересів власника.

Колегія суддів зазначає, що після проведення позивачем перевірки щодо дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, останньою виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування приміщень та укладений договір із Білозерською селищною радою про оренду земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, відповідачу був виданий ескіз намірів забудови земельної ділянки, а також додатково виготовлений детальний план території та отримано виписку координат та висот пунктів ДГМ із банку геодезійних даних.

Тобто оформлення права на користування земельною ділянкою позивачем під збудованим об`єктом фактично є етапом виконання приписів позивача щодо рееєстрації дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані обставини свідчать про вчинення ОСОБА_1 дій для отримання дозвільної документації на будівництво гаража за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 вчинила всі можливі дії, які залежали від неї для оформлення належної документації, яка відповідатиме чинному законодавству, при цьому знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи реагування та притягнення винної особи до відповідальності, і за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, що свідчить про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року по справі за позовом Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О. О. Димерлій

Суддя: О. В. Єщенко