Справа № 825/521/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 825/521/17

адміністративне провадження № К/9901/15543/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 808/1070/17

за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної державної адміністрації, третя особа - Департамент житлово-комунального господарства, регіонального розвитку та інфраструктури Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду (суддя Житняк Л. О.) від 12 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Парінов А. Б., Грибан І. О., Губська О. А.) від 29 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 25 квітня 2017 року, просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо підготовки та додаткового не внесення на розгляд Чернігівської обласної ради в програму енергозбереження винаходів по проекту «Мобільних комплексів по переробці біомаси деревини без відходів» (1 наукове відкриття, 11 патентів, 16 винаходів, 7 модернізацій, 2 дипломи конкурсів, проекту технічного завдання);

- осудити бездіяльність відповідача та зобов`язати його підготувати та додатково внести на розгляд Чернігівської обласної ради в програму енергозбереження винаходів по проекту «Мобільних комплексів по переробці біомаси деревини без відходів» (1 наукове відкриття, 11 патентів, 16 винаходів, 7 модернізацій, 2 дипломи конкурсів, проекту технічного завдання);

- стягнути з відповідача кошти на користь ОСОБА_1 , як автора винаходів, за моральні інтереси, згідно статті 54 Конституції України, в сумі 30547800,00 грн.

2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що ОСОБА_1 є винахідником, має власні винаходи та відкриття, на основі яких був розроблений проект «Мобільний комплекс по переробці біомаси деревини без відходів».

Керуючись ст. 54 Конституції України, ОСОБА_1 , в різний час, неодноразово звертався до Чернігівської обласної ради та Чернігівської обласної державної адміністрації за захистом інтелектуальної власності, його авторських прав, моральних і матеріальних інтересів. Всі звернення були переадресовані до Департаменту житлово-комунального господарства Чернігівської ОДА, який через відсутність технічно обізнаних спеціалістів по роботі із винаходами, надсилав бюрократичні відписки з різною негативною мотивацією. Зазначив, що головною причиною було відсутність коштів і процедурні питання і відверті посягання на його права та свободи, честь і гідність, як винахідника.

Тема «Мобільний комплекс по переробці біомаси деревини без відходів» підкріплена патентами, які не потребують будь-яких допоміжних висновків та дозволів, як високотехнологічні інструменти, що готові для продажу, тобто висновки по ним уже зробили відповідні державні патентні спеціалісти і підкріпили їх високотехнологічними патентами, - для втілення в життя.

Враховуючи наведене ОСОБА_1 вважає, що відповідач не підготував та додатково не вніс на розгляд Чернігівської ОДА в програму енергозбереження винаходів по проекту «Мобільних комплексів по переробці біомаси деревини без відходів» (1 наукове відкриття, 11 патентів, 16 винаходів, 7 модернізацій, 2 дипломи конкурсів, проекту технічного завдання), чим посягнув на його права і свободи, честь і гідність, та суттєво погіршив його моральний стан та стан здоров`я.

3. 11 травня 2017 року Чернігівським окружним адміністративним судом у судовому засіданні залучено в якості третьої особи Департамент житлово-комунального господарства, регіонального розвитку та інфраструктури Чернігівської обласної державної адміністрації.

4. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

5. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 10 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. 31 серпня 2017 року до Вищого адміністративного суду України від Чернігівської обласної державної адміністрації надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в яких відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

8. Вищим адміністративним судом справа до розгляду не призначалася.

9. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

10. Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11. 05 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі № 825/521/17 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: Желтобрюх І. Л. - головуючий суддя, Білоус О. В., Стрелець Т. Г.).

12. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 561/0/78-19 від 31 травня 2019 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Желтобрюх І. Л., що унеможливлює її участь у розгляді касаційної скарги.

13. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 червня 2019 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.

14. Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

15. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , на основі власних винаходів у сфері енергозбереження був розроблений проект «Мобільних комплексів по переробці біомаси деревини без відходів».

16. У зв`язку з розробленням зазначеного проекту, ОСОБА_1 неодноразово звертався до Чернігівської обласної державної адміністрації з клопотаннями щодо впровадження його наукових і технічних розробок шляхом включення їх до обласної програми енергоефективності. Його звернення були розглянуті та позивачеві надані відповіді.

17. Так, на лист позивача щодо дій, які гальмують енергозбереження в області, адресованого Головному управлінню житлово-комунального господарства Чернігівської ОДА, зазначеним управлінням була надана відповідь від 29 грудня 2011 року № К-132/01-09, в якій було звернуто увагу позивача, що роботи на діючому газовому обладнанні є роботами підвищеної небезпеки і повинні виконуватися спеціалізованими підприємствами, котрі мають відповідні дозволи та запропоновано встановити позивачу взаємовигідні відносини з підприємствами, які можуть надати допомогу у впровадженні його винаходів та технічних новацій.

18. На лист позивача щодо наукових і технічних розробок, адресований в.о. голови Чернігівської ОДА, була надана відповідь від 24 грудня 2014 року № К-153/01-09, в якій повідомлено про те, що матеріали щодо мобільного комплексу по переробці твердих побутових відходів та фекальних відстійників розглянуто та доведено до відома райдержадміністрацій та міськвиконкомів. У вказаній відповіді пропонувалось позивачу встановити взаємовигідні відносини з підприємствами, яких налічується понад 10 та які можуть надати допомогу у впровадженні винаходів та новацій.

19. На повторне звернення позивача, яке адресувалось в.о. голови Чернігівської ОДА, була також надана відповідь Департаментом житлово-комунального господарства, регіонального розвитку та інфраструктури Чернігівської ОДА, в якій позивача було повідомлено про те, що 23 січня 2015 року відбулась 23 сесія 6 скликання Чернігівської обласної ради, на якій було прийнято бюджет на 2015 рік, у якому фінансування заходів Програми енергоефективності Чернігівської області на 2009-2015 роки не було передбачено. Також було запропоновано позивачу звернутися до інвесторів з метою впровадження винаходів.

20. Департаментом житлово-комунального господарства, регіонального розвитку та інфраструктури Чернігівської ОДА також була надана відповідь від 18 вересня 2015 року № К-109/01-09 та перенаправлено вказаний лист до обласного управління лісового та мисливського господарства і КП «Чернігівоблагроліс», які висловили свою думку щодо винаходів ОСОБА_1

21. З аналізу наявних в матеріалах справи відповідей слідує, що позивачу надавались роз`яснення, що впровадження його винаходів потребує інвестування значних коштів, а використання на вказані цілі коштів обласного бюджету не за призначенням заборонено Бюджетним кодексом України. Вирішення порушеного питання потребує залучення інвестицій.

22. 27 січня 2016 року на третій сесії Чернігівської обласної ради сьомого скликання рішенням № 3-3/VІІ затверджена Програма стимулювання до запровадження енергоефективних заходів населення, об`єднань співвласників багатоквартирних будинків та житлово-будівельних кооперативів Чернігівської області на 2016-2017 роки (далі - Програма), схвалена розпорядженням голови Чернігівської ОДА 18 січня 2016 року № 19.

23. З метою розгляду звернення ОСОБА_1 головою Чернігівської обласної ради прийнято розпорядження від 22 лютого 2016 року № 29 «Про створення робочої групи з розгляду звернення винахідника ОСОБА_1 ».

24. 21 вересня 2016 року на виконання протокольного доручення президії Чернігівської обласної ради від 18 липня 2016 року щодо пропозицій ОСОБА_1 Департаментом житлово-комунального господарства, регіонального розвитку та інфраструктури Чернігівської ОДА повідомлено Чернігівську обласну раду, що єдиним шляхом сприяння позивачу у реалізації технічних інновацій є співпраця з підприємствами-інвесторами, у тому числі, на місцевого рівні, які мають змогу виділяти кошти. Крім того, по винаходу «Мобільні комплекси по 100% переробці біомаси деревини» зазначено, що він на даний час не має розроблених промислових зразків та не пройшов випробування в промислових масштабах. Також для його виробництва необхідні значні кошти, які відсутні в обласному бюджеті.

25. Аналогічного висновку дійшла і робоча група з розгляду звернення винахідника ОСОБА_1 , якою було прийнято рішення про те, що залучення бюджетних коштів для апробації та втілення у життя винаходів на даний час неможливе і єдиним шляхом впровадження у життя винаходів є співпраця з підприємствами-інвесторами.

26. Листом від 07 грудня 2016 року № К-24-09/1-02 запропоновано позивачу для проведення експертного аналізу та включення його винаходів до відповідних цільових програм звернутись до профільних департаментів обласної державної адміністрації.

27. У зв`язку з тим, що в робочої групи відсутні можливості впливу для впровадження винаходів ОСОБА_1 , нею прийнято рішення про припинення своєї діяльності.

28. 03 січня 2017 року ОСОБА_1 було подано звернення до Чернігівської обласної ради, в якому останній просив невідкладно поновити роботу робочої групи і налагодити Чернігівською обласною радою конструктивну взаємодію спільних інтересів між Чернігівської ОДА та Чернігівською міською радою на рівні перших службових осіб.

29. Листом від 31 січня 2017 року за № К-8-09/1-02 відповідач повідомив заявника про те, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначив, що у разі незгоди з прийнятим за результатами розгляду звернення рішенням щодо припинення діяльності робочої групи з розгляду звернення, позивач має право оскаржити його в суді.

30. Вважаючи бездіяльність відповідача щодо підготовки та додаткового невнесення на розгляд Чернігівської обласної ради в програму енергозбереження винаходів по проекту «Мобільних комплексів по переробці біомаси деревини без відходів» протиправною, позивач звернувся з до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

31. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходили з того, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

32. Суди попередніх інстанцій, на підставі аналізу законодавства, що регулює спірні правовідносини дійшли до висновку, що не може будь-який винахід чи проект фізичних осіб бути обов`язково внесений на розгляд в обласну програму енергозбереження. Крім цього, позивачу запропоновано можливі варіанти вирішення порушеного ним питання, що виключає протиправну бездіяльність відповідача.

33. Також, суди зазначили, що оскільки не встановлено порушення прав та законних інтересів позивача та відсутність доказів заподіяння моральної шкоди, вимоги про стягнення моральної шкоди, що є похідними, задоволенню не підлягають.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

34. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

35. Зокрема, скаржник зазначив, що у спірних правовідносинах все залежить від політичної волі та техніко-економічної грамотності Чернігівської обласної ради, Чернігівської обласної державної адміністрації та Департаменту житлово-комунального господарства, регіонального розвитку та інфраструктури Чернігівської обласної державної адміністрації, які по надуманій причині відмовились впроваджувати винаходи ОСОБА_1 , знаючи наперед, що суд не буде перечити їх політичній волі і завуальовано законсервує розвиток науково-технічного прогресу.

36. Скаржник зазначив, що відповідач та третя особа у справі не розуміють та не усвідомлюють своєї відповідальної ролі по нейтралізації загрозливої ситуації щодо переробки біомаси деревини без відходів. Замість створення сприятливих умов позивачу, відповідачем навмисно створюються всілякі перепони та формальними відмовками.

37. Також, скаржник зазначив, що відповідачем та судами попередніх інстанцій порушено його конституційні права, як людини-винахідника щодо права на звернення до суду та справедливого судового розгляду, а також наводить аргументи щодо необхідності стягнення коштів за порушені моральні інтереси.

38. Крім цього, скаржник у касаційній скарзі здійснює виклад обставин справи та надає їм відповідну оцінку, цитує норми матеріального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваним судовим рішенням про відмову у задоволенні позовних вимог.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

39. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.

40. Предметом спору у цій справі є протиправна, на думку позивача, бездіяльність Чернігівської обласної державної адміністрації, яка полягає у невнесенні на розгляд Чернігівської обласної ради винаходів Кононенка В. І. по проекту «Мобільні комплекси по переробці біомаси деревини без відходів» до програми енергозбереження.

41. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та ч. 1, 2 ст. 54 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв`язку з різними видами інтелектуальної діяльності.

Кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.

42. Закон України «Про місцеві державні адміністрації» від 09 квітня 1999 року № 586-XIV (у редакції, що діяла на час звернення до суду, далі - Закон № 586-XIV) визначає організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій.

43. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону № 586-XIV до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань соціально-економічного розвитку відповідних територій.

44. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону № 586-XIV місцеві державні адміністрації розробляють проекти програм соціально-економічного розвитку і подають їх на затвердження відповідній раді, забезпечують їх виконання, звітують перед відповідною радою про їх виконання.

45. На підставі розпорядження голови Чернігівської обласної державної адміністрації від 24 березня 2017 року № 153 затверджено Положення про Департамент житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Чернігівської обласної державної адміністрації (чинного, на час виникнення спірних правовідносин), основаними завданнями якого є забезпечення реалізації на території області державної політики у галузі житлово-комунального господарства (у тому числі благоустроїв населених пунктів, поводженні з побутовими відходами, похованні), паливно-енергетичному комплексі, з енергоефективності та енергозбереження (п. 3 зазначеного Положення).

46. Підпунктом 6 пункту 4 Положення про Департамент визначено, що відповідно до наданих повноважень Департамент виконує такі завдання, зокрема організовує виконання державних програм, бере участь у розробленні та реалізації регіональних програм розвитку сфери житлово-комунального господарства, енергоефективності та енергозбереження, надає пропозиції до проекту програми соціально-економічного розвитку області з питань поліпшення житлово-комунального обслуговуванням населення, благоустрою населених пунктів та енергозбереження.

47. Пунктом 4 Порядку розроблення та виконання державних цільових програм, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 106 (у редакції, чинній на час звернення до суду) передбачено, що ініціювання розроблення програм здійснюється за наявності реальних можливостей для забезпечення виконання програм.

48. Наказом Міністерства економіки України від 04 грудня 2006 № 367 затверджені Методичні рекомендації щодо порядку розроблення регіональних цільових програм, моніторингу та звітності про їх виконання (у редакції чинній, на час звернення до суду).

49. Так, пунктами 4 та 5 зазначених Методичних рекомендацій визначено, що ініціатором розроблення програм може бути місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування. Підставою для розроблення програми є: існування проблеми на рівні регіону, розв`язання якої потребує залучення бюджетних коштів, координації спільних дій місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій; наявність у місцевому бюджеті реальної можливості ресурсного забезпечення виконання заходів програми та відповідність мети програми пріоритетним напрямам розвитку регіону.

50. Отже, у межах розгляду цієї справи, судами попередніх інстанцій встановлено, що забезпечення реалізації державної політики у галузі житлово-комунального господарства у тому числі, розроблення регіональних програм енергозбереження покладено на Чернігівську обласну державну адміністрацію та Департамент житлово-комунального господарства, регіонального розвитку та інфраструктури Чернігівської обласної державної адміністрації.

51. При цьому, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що організація та реалізація таких програм є правом Чернігівської обласної державної адміністрації за умов наявності реальних можливостей для забезпечення їх виконання, що передбачено пунктом 4 Порядку розроблення та виконання державних цільових програм, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 106 та підстав, визначених пунктом 4 та 5 Методичних рекомендацій.

52. Також, колегія суддів не може не погодитися з висновками судів, що Закон України «Про місцеві державні адміністрації» не містить посилань щодо того, що будь-який винахід чи проект фізичних осіб має бути обов`язково внесений на розгляд в обласну програму енергозбереження.

53. У межах спірних правовідносин, ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів державної влади та місцевого самоврядування обласного та місцевого рівня з відповідними пропозиціями, заявами та вимогами щодо впровадження та реалізації у практичній площині його винаходів, у тому числі, у програмах енергозбереження.

54. Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем, діючи у відповідності до вимог ст. 38 Закону № 586-XIV розглядалися такі звернення ОСОБА_1 та надавалися обґрунтовані відповіді, а також пропонувалися можливі варіанти вирішення порушених ним питань.

55. Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

56. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного/несвоєчасного виконання обов`язкових дій/ухвалення рішень або невиконання їх взагалі. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

57. У цій справі, суди попередніх інстанцій навели належні мотиви та обґрунтування стосовно того, що відповідачем протиправної бездіяльності не допущено, а також те, що у період спірних правовідносин, відповідач вчиняв дії, направлені на виконання вимог законодавства в частині, що стосуються реалізації проектів позивача.

58. За такого правового регулювання спірних правовідносин та встановлених, судами попередніх інстанцій, фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з тим, що відповідач не допустив бездіяльності, що виразилася у невнесенні (пропозиції/рішення/проекту тощо) на розгляд Чернігівської обласної ради в програму енергозбереження винаходів ОСОБА_1

59. Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що відповідач у межах спірних правовідносин наділений дискреційними повноваженнями, тобто можливістю діяти за власним розсудом у межах закону, можливістю застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є законними.

60. Суд враховує також положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

61. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; п. 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; п. 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Ruiz Torija v.Spain серія A. 303-A; п. 29).

62. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.

63. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

64. Отже, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

65. Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі № 825/521/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов