Справа № 580/1508/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1508/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Файдюка В.В.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року, суддя Руденко В.С., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення про утримання надміру виплаченої пенсії та стягнення утриманої пенсії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в якому просила:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 19 березня 2019 року №8 про утримання з ОСОБА_1 надміру виплаченої пенсії неправомірним;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 утриману пенсію у сумі 1577,06 грн;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 2800,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є пенсіонером та з 28.04.2004 року отримує пенсію за віком. За результатами документальної перевірки достовірності довідки про заробітну плату №367 від 26.04.2004 року відповідач визнав вказану довідку недійсною та 18.10.2018 року перерахував пенсію позивача на підставі нової довідки про заробітну плату, виданої Сердюківською сільською радою Смілянського району Черкаської області на підставі архівних документів. Відповідач прийняв рішення №8 від 19.03.2019 року про повернення позивачем переплаченої пенсії на загальну суму 199 286 грн. 01 коп. та з 01.04.2019 року проводить утримання з позивачки надміру виплачених сум пенсій по 20% розміру пенсії. Позивачка вважає рішення №8 від 19.03.2019 року протиправним, оскільки переплата пенсії виникла з вини Сердюківського хлібоприймального підприємства, яке видало довідку про заробітну плату №367 від 26.04.2004 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно з копією трудової книжки від 10.09.1966 року (а.с. 89-90) та подання від 26.04.2004 року (а.с. 57-58) ОСОБА_1 працювала на ВАТ "Сердюківське ХПП" з 01.09.1966 року на посаді рахівника, бухгалтера; з 01.03.1990 року переведена на посаду головного бухгалтера; з 23.06.2001 року призначена першим заступником голови правління; 01.07.2005 року звільнена у зв`язку з виходом на пенсію.

26.04.2004 року ВАТ "Сердюківське хлібоприймальне підприємство" склало подання №3 для призначення пенсії ОСОБА_1 , та довідку про заробіток для обчислення пенсії №367 від 26.04.2004 року за період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року (а.с. 64), та надало їх позивачці. Вказана довідка видана за підписами керівника товариства Монке В. Ю. та головного бухгалтера Ляшенко В.О .

Згідно протоколу №227 від 28.04.2004 року позивачу призначено пенсію за віком із середньомісячного заробітку 1461 грн. 95 коп. у розмірі 579 грн. 91 коп. У подальшому розмір пенсії неодноразово перераховувався відповідачем згідно зі змінами у пенсійному законодавстві.

28.08.2018 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулась ОСОБА_4 із заявою, якою просила перевірити довідку про заробітну плату ОСОБА_1 , яка працювала головним бухгалтером ВАТ "Сердюківське ХПП" і отримує пенсію більшу, ніж заявниця, яка працювала директором вказаного підприємства.

За зверненням ОСОБА_4 відповідач здійснив документальну перевірку достовірності відомостей, зазначених у довідці про заробіток позивача №367 від 26.04.2004 року за період роботи з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року, виданої ВАТ "Сердюківське ХПП", результати якої оформлені актом №108 від 18.10.2018 року.

При перевірці первинних бухгалтерських документів ВАТ "Сердюківське ХПП", які знаходяться на зберіганні в Сердюківській сільській раді, виявлено розбіжності у сумах заробітної плати за 1992 рік, а саме: повна невідповідність сум заробітку, що зазначені в довідці №367 від 26.04.2004 року, даним відомостей нарахування заробітної плати позивачу за 1992 рік; за 1993 рік первинних документів по нарахуванню заробітної плати працівникам Сердюківського ХПП для перевірки не надано (зі слів працівника сільської ради, документи відсутні); за 1994, 1995 роки Сердюківською сільською радою надано зведені відомості заробітної плати працівників Сердюківського ХПП для перерахунку прибуткового податку, дані яких також не відповідають сумам, зазначеним в довідці; за 1996 рік платіжні відомості по заробітній платі працівників Сердюківського ХПП зберігаються у вигляді касових документів на видачу зарплати, із підписами працівників про одержання коштів, згідно яких перевірити суми нарахованої заробітної плати неможливо.

За результатами перевірки довідка про заробіток для обчислення пенсії №367 від 26.04.2004 року, видана на ім`я позивачки, визнана недійсною, Сердюківською сільською радою Смілянського району Черкаської області була видана довідка про заробітну плату від 29.01.2019 року №02-44/23 за 1988-1992 (а.с. 186), та на підставі заяви позивача від 06.02.2019 року (а.с. 180-181) відповідачем здійснено перерахунок її пенсії з дати призначення, а саме: з 28.04.2004 року по 31.12.2018 року.

Листом №4370/04-09 від 15.01.2019 року ОСОБА_1 було повідомлено про виникнення переплати у сумі 199 286,00 грн за період з 28.04.2004 року по 31.12.2018 року у зв`язку з наданням недостовірних відомостей згідно з актом перевірки від 18.10.2018 року №1018 щодо первинних бухгалтерських документів Сердюківського хлібоприймального підприємства за період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року (довідка про заробітну плату №367 від 26.04.2004 року). Також позивачку було повідомлено про можливість добровільно повернути вказані кошти та що у разі ненадходження коштів протягом місяця з дня повідомлення про прийняття цього рішення розпочнеться утримання переплати в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з лютого 2019 року до повного погашення за рішенням комісії.

19.03.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України прийнято рішення №8 про утримання надміру виплачених сум пенсій з позивача за період з 28.04.2004 року по 31.12.2018 року на загальну суму 199 286 грн. 01 коп. В рішенні зазначено про можливість добровільного повернення позивачем вказаних сум, та вказано, що у разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття вказаного рішення, розпочнеться утримання переплати в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з лютого 2019 року до повного погашення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, вважаючи його протипраним та таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства, позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як убачається із матеріалів справи, пенсія за віком призначена ОСОБА_1 28.04.2004 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закону №1058).

Згідно частини 1 статті 5 Закону №1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Разом з тим, абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону №1058 передбачено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно частини 1 статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Частина 2 цієї статті передбачає, що у разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно з положеннями статті 103 цього Закону та пункту 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

Згідно частини 1 статті 101 Закону №1788 органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

У відповідності до частини 1 статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області рішення №8 від 19.03.2019 року про утримання надміру виплачених сум пенсій позивачки є недостовірність сум заробітної плати ОСОБА_1 , вказаної у довідці №367 від 26.04.2004 року.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що довідка про заробіток №367 від 26.04.2004 року підписана керівником товариства Монке В.Ю. та головним бухгалтером Ляшенко В .О. і скріплена печаткою ВАТ "Сердюківське ХПП".

Крім того, позивачка з 23.06.2001 року обіймала посаду першого заступника голови правління ВАТ "Сердюківське ХПП" і довідку про заробіток №367 від 26.04.2004 не підписувала.

Згідно з наданою копією рішення Смілянського міськрайсуду Черкаської області від 22.03.2005 року (а.с. 194-201) стягнуто з ВАТ "Сердюківське хлібоприймальне підприємство" на користь позивачки допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 04 березня 2004 року по 05 травня 2004 року.

Таким чином судом першої інстанції вірно враховано, що на час видачі довідки про заробіток №367 від 26.04.2004 року ОСОБА_1 жодних посадових обов`язків не здійснювала у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та вказану довідку не видавала.

Відповідно до приписів ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, у тому числі щодо відшкодування збитків, є зобов`язання, яке виникає з угод або внаслідок заподіяної шкоди.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум не є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі відсутності недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; 4) вина. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Отже, саме відповідач повинен був довести факт протиправної поведінки позивачки, настання шкоди (її розмір) та причинний зв`язок між ними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не надано доказів про вчинення саме позивачкою зловживань (недобросовісності), що призвели до безпідставної виплати їй сум пенсії, виплачених надміру, тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Файдюк В.В.

Повний текст виготовлено: 12 листопада 2019 року.