Справа № 760/33801/18
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/128/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Усатової І.А.

при секретарі Мелешко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві справу за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області Філіпова Олександра Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним адміністративним позовом до відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що 13 грудня 2019 року лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області Філіповим О.О. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню.

Зазначає, що 13 грудня 2018 року він, керуючи автомобілем Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався з міста Києва до міста Мукачева та під`їжджаючи до КП 717 км., побачив дорожній знак 3.41, у зв`язку з чим почав знижувати швидкість, щоб виконати його вимогу. Вказує, що не доїжджаючи до лінії «Стоп», помітив сигнал інспектора, який вказував ОСОБА_1 з`їхати на узбіччя, що було й зроблено позивачем.

Позивач стверджує, що інспектор спершу звинувачував ОСОБА_1 у тому, що номерний знак погано читається, а потім зазначив, що позивачем було порушено вимогу дорожнього знаку 3.41.

Вказує на те, що Правил дорожнього руху він не порушував, інспектор доказів порушення ним правил дорожнього руху не надав, його пояснення не були прийняті до уваги. А також інспектором не було дотримано норми законодавства.

Просить суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія ЕАВ № 791309 від 13 грудня 2018 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою судді від 20.03.2019 призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив здійснювати судовий розгляд без його участі.

Відповідач позовну заяву з додатками отримав, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що 13 грудня 2018 року щодо ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за невиконання вимоги дорожнього знаку 3.41, чим порушив п. 8.4.в ПДР. (а.с. 3).

Позивач посилався на те, що постанова винесена з порушенням норм законодавства.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано до суду будь-яких доказів правомірності рішення про притягненню позивача до адміністративної відповідальності.

Вбачається, що суду не надано належних доказів фіксації факту порушення позивачем правил дорожнього руху 13 грудня 2018 року.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачами не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо винесення адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», ст.ст. 7, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, 245-247, 251, 258,283, 287, 289 КУпАП, пунктом 10 частини першої розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 03 жовтня 2017 року, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України (в ред. від 03 жовтня 2017 року), суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області Філіпова Олександра Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серія ЕАВ № 791309 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13 грудня 2018 року, винесену лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області Філіповим Олександром Олександровичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: