Справа № 280/1584/19
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/1584/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2019 року в адміністративній справі №280/1584/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, в якому просить: визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати щомісячної страхової виплати позивачу в період з 01 вересня 2017 року по 01 березня 2018 року; зобов`язати відповідача здійснити виплату щомісячної страхової виплати позивачу за період з 01 вересня 2017 року по 01 березня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він перебуває на обліку в Бердянському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області та є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою №/23298 від 16.11.2017. Вказує, що з 01 вересня 2017 року по 01 березня 2018 року відповідач зупинив виплату належної позивачу щомісячної страхової виплати. Зазначає, що звернувся із заявою до відповідача про поновлення йому страхової виплати, однак відповідач надав йому відповідь про те, що рішенням начальника УПСЗН ВК Бердянської міської ради соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 31.08.2017 № 347 було скасована довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 22.09.2015 та у зв`язку із цим з 01.09.2017 виплата йому щомісячної страхової виплати відповідачем припинена. Вказує на протиправність дій відповідача щодо припинення нарахування та виплати страхових виплат з підстав, не передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку вони порушують встановлене ст.46 Конституції України право на соціальне забезпечення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області щодо припинення виплати щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 в період з 01 вересня 2017 року по 28 лютого 2018 року (включно). Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області здійснити виплату щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2017 року по 28 лютого 2018 року (включно). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, який стався 30 серпня 2004 року, та здобув право на отримання страхових виплат.

Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції, позивач був вимушений покинути своє постійне місце проживання та переїхати до м. Бердянська, де його поставлено на облік як внутрішньо переміщену особу, що підтверджується копією довідок від 25.11.2014 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, від 22.09.2015 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, від 16.11.2017 № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданих Управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області. Зареєстроване місце проживання позивача як ВПО: АДРЕСА_2 .

Позивач перебуває на обліку в Бердянському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області та отримував страхові виплати з 01 жовтня 2014 року .

Постановою Бердянського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області від 08.09.2017 №0801/20322/20322.1/19 припинено ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату в розмірі 2 506,87 грн. на підставі рішення Комісії щодо призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 31.08.2017 (протокол №347), яким скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи №. Виплату припинено з 01 вересня 2017 року.

Як зазначив відповідач, у зв`язку із отриманням 12.03.2018 витягу з протоколу рішення комісії УПСЗН з питань призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 02.03.2018 №85 про скасування рішення від 31.08.2017 №347 та призначення ОСОБА_1 соціальних (пенсійних) виплат, Бердянське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області постановою від 12.03.2018 №0804/20322/20322.1/20 позивачу продовжено щомісячні страхові виплати з 01 березня 2018 року.

Проте, за період з 01.09.2017 по 28.02.2018 (включно) позивач страхові виплати не отримав.

13.03.2019 позивач через свого адвоката звернувся до Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області із заявою щодо надання інформації про виплату позивачу раніше призначених страхових виплат .

Так, листом № 03-05-379 від 18.03.2019 Бердянського відділення повідомлено представника позивача, що страхова виплата була поновлена з 01.03.2018 та заборгованість по страховим виплатам у відділенні відсутня.

Не погоджуючись з діями відповідача та невиплатою йому страхових виплат з 01.09.2017 по 01.03.2018, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами суд апеляційної інстанції виходив з того, що підстави для припинення виплати пенсії позивачу визначені Законом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання соціальних виплат як складової частини права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі Закон № 1105-XIV).

Пунктом третім розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105-XIV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 3 Закону № 1105-XIV визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема, законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV, страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, повязаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі Закон України - № 1706-VII) передбачено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Судом встановлено, що підстав, визначених ст. 46 Закону № 1105-XIV для умов припинення виплат позивачу не має.

На думку Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області є законною підставою для припинення позивачу виплат відповідно до порядку, затвердженого постановою КМУ №365.

Так, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам»(далі-постанова № 365) встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до пп. 2 п. 12 постанови № 365 соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Між тим, як вже зазначалось така підстава для припинення виплат не передбачена ст. 46 Закону № 1105-XIV.

З огляду на приписи ч. 3 ст. 7 КАС України, відповідно до якої у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України, суд приходить до висновку, що Порядок № 365 суперечить Закону № 1105-XIV, а тому застосовує до цих правовідносин саме Закон № 1105-XIV та не застосовує Порядок № 365.

Закріплене у Конституції України поняття «закон України» не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України, шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

У рішенні від 8 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров`я (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Слід вказати на тому, що страхові виплати позивачу за період з 01.09.2017 року по 28.02.2018 року не виплачено через відсутність окремого порядку виплати пенсії за минулий період затверджений Кабінетом Міністрів України.

Однак, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Колегія суддів зазначає, що відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих страхових виплат не звільняє державу в особі уповноваженого органу Фонду соціального страхування України від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум страхових виплат.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2019 року в адміністративній справі №280/1584/19 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник