Справа № 540/1404/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1404/19
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Єщенка О.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови провести перерахунок та виплату його пенсії, встановленої ч.3 ст.59 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи", п.9-1 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року за №1210 (зі змінами та доповненнями); зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за червень 2019 року у відповідності до вимог ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи", п.9-1 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 (зі змінами та доповненнями), а саме: виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за встановленою формулою.

В обґрунтування позову було зазначено, що пенсійний орган протиправно відмовив в перерахунку пенсії з урахуванням рішенням Конституційного Суду України № 1-(ІІ)/2019 від 25 квітня 2019 року, яким визнано неконституційним словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач відповідно до посвідчення від 03 вересня 2008 року серії НОМЕР_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорії 1, має групу інвалідності ІІ, що також підтверджується посвідченням від 23 вересня 2009 року Серії НОМЕР_2 .

Згідно із довідкою Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 28 січня 2014 №229/05-28(2) та архівними документами військової частини № НОМЕР_3 , ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 26 лютого 1987 по 15 травня 1987. Також, зазначена інформація підтверджується записами у військовому квитку НОМЕР_4 .

Як вбачається з довідки Сарненської райспоживспілки Рівненської облспоживспілки від 11 липня 2005 року №72 ОСОБА_1 працював у Стрільському споживчому товаристві Сарненської райспоживспілки Рівненської облспоживспілки з 14 серпня 1980 року по 30 серпня 1992 року на посаді водія.

Відповідно до військового квитка НОМЕР_4 позивач проходив строкову військову службу у період з 1974 по 1976 рік.

Відповідно до витягу з акту огляду у МСЕК до довідки серії 2-18 АЗ №092757, ОСОБА_1 безтерміново встановлена ІІ група інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

20 травня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 25 квітня 2019 року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

18 червня 2019 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у перерахунку пенсії листом № 388/С-99-1, обґрунтувавши відмову тим, що позивач проходив військову службу у період з 1974 по 1976 рік. Оскільки позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не під час проходження дійсної строкової служби, то відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії з 25 квітня 2019 року виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до постанови №851.

Відмова в проведенні перерахунку і стала підставою для звернення з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що починаючи з 25 квітня 2019 року у позивача виникло право на перерахунок пенсії, встановленої ч.3 ст.59 Закону №796-XII на підставі рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року у справі № 3-14/2019, відтак посилання відповідача на відсутність закріпленого постановою Кабінету Міністрів України механізму здійснення вказаного перерахунку не може бути підставою для відмови позивачу у реалізації його права на перерахунок пенсії.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Так, преамбулою Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон) передбачено, що цей Закон визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до положень статті 1 Закону, закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах зокрема, соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч.1 та 3 ст.59 Закону (в редакції станом до 25 квітня 2019 року) пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З аналізу наведеного та в контексті спірних правовідносин вбачається, що пенсія по інвалідності з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, передбачена лише для осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи виключно під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Разом з тим, рішенням КСУ за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019 суд вирішив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, приймаючи вказане рішення КСУ вважав, що військовослужбовці строкової служби, пенсія яким призначається за частиною третьою статті 59 Закону та обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, в окремих випадках мають вищий рівень соціального захисту, оскільки розмір їх соціального забезпечення є значно більшим порівняно з іншими категоріями військовослужбовців (у тому числі військовозобов`язані під час участі у військових зборах), які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків.

Отже, військовослужбовці, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні військового обов`язку, мають різний рівень соціального забезпечення. Такий підхід законодавця до визначення рівня соціального забезпечення вказаних категорій осіб не відповідає принципу справедливості та є порушенням конституційного принципу рівності.

Таким чином, законодавець не забезпечив певні категорії військовослужбовців, які виконують конституційно значущі функції щодо захисту Вітчизни, особливими умовами соціального захисту, обсяг яких має передбачати гідні умови їх життя й повне відшкодування заподіяної шкоди, чим порушив сутність конституційного права на соціальний захист, конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення належного рівня їх соціального захисту.

З огляду на наведене Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини третьої статті 59 Закону щодо визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, що поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, є такими, що суперечать Конституції України.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності та в контексті спірних правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що в розумінні вказаної статті, військовозобов`язані, призвані на військові збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є прирівняними до осіб (військовослужбовців), які перебувають на військовій службі, а тому з 25 квітня 2019 року мають право на отримання пенсії по інвалідності в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, на п.9-1, згідно якого за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за відповідною формулою, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на таке.

Так, з аналізу наведеного вбачається, що пунктом 9-1 вказаної постанови передбачено формулу для визначення розміру мінімальної заробітної плати, п`ятикратний розмір якої, належить до виплати, як пенсії по інвалідності.

Разом з тим, відповідно до п.8 ч.1 ст.40 Бюджетного кодексу України саме законом про Державний бюджет України визначаються розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період.

Наведені положення свідчать про безпідставність проведення розрахунку розміру мінімальної заробітної плати, п`ятикратний розмір якої належить до виплати, як пенсії по інвалідності, на підставі п.9-1 вказаної постанови за відповідною формулою, оскільки мінімальна заробітна плата, з метою застосування до даних спірних правовідносин, визначається виключно законом про Державний бюджет України на відповідний рік, який (закон про держбюджет) має вищу юридичну силу по відношенню до підзаконних актів.

Крім того, слід зазначити, що положення ч.3 ст.59 Закону не передбачають застосування жодної формули для розрахунку мінімальної заробітної плати, а тому з урахуванням вищої правової сили Закону в порівнянні з постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування положень п.9-1 вказаної постанови при проведення перерахунку пенсії по інвалідності.

Також, колегія суддів зазначає про безпідставність посилань відповідача на відсутність змін до ч.3 ст.59 Закону з урахуванням вищевказаного рішення КСУ, як на підставу, що унеможливлює проведення перерахунку пенсії позивачу, оскільки згідно рішення КСУ пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, зокрема, і тим категоріям військовослужбовців (військовозобов`язаних) які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військових зборів і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Отже, враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Єщенко О.В. Шевчук О.А.