Справа № 826/5935/18
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 листопада 2019 року

Київ

справа №826/5935/18

адміністративне провадження №К/9901/30648/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів: Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №826/5935/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Хостмайстер» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

06.11.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хостмайстер» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.03.2018 №.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 04.06.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019, рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04.06.2019 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю «Хостмайстер» задоволено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Головним управлінням ДФС у м. Києві 06.03.2018 проведено камеральну перевірку з питань дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Хостмайстер» вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати податку на додану вартість до бюджету, за результатами такої перевірки складений акт від 06.03.2018 №2847/26-15-12-13-20.

Перевіркою встановлено, що позивачем допущено порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, передбачених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України.

Головним управлінням ДФС у м.Києві на підставі висновків, зазначених в акті перевірки, прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.03.2018 форми «Ш» №, яким згідно з ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 602 507,50 грн на строк до 30 календарних днів нараховано штраф у сумі 60 250,75 грн (10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання).

Вирішуючи спір по суті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що прийняте Головним управлінням ДФС у м. Києві податкове повідомлення-рішення від 29.03.2018 форми «Ш» № на суму 60 250,75 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Головне управління ДФС у м.Києві, не погодившись із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 та залишити в силі рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04.06.2019.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідн з пунком 2 частиною п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривень (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII).

Отже, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 192100 грн., відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що предметом позову у справі №826/5935/18 є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.03.2018 № на суму 60 250,75 грн

За таких обставин, з огляду на положення пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №826/5935/18 не підлягє касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №826/5935/18 відмовити.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова