Справа № 420/4723/19
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4723/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Одеса

Зала судових засідань №21

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Макаренко А.І.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 ,

Від відповідача: Шлапак Т.В.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (; просп. Шевченка, 2, м. Одеса, 65044) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці в Одеській області, у якому позивач просить суд визнати незаконною та скасувати Постанову Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу №ОД776/1577/АВ/П/ТД-ФС від 31.07.2019 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.09.2019 року.

10.09.2019 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про перенесення підготовчого засідання за необхідністю отримання та ознайомлення з відзивом та підготування відповіді на відзив.

З урахуванням викладеного судом було прийнято рішення відкласти підготовче засідання на 02.10.2019 року.

02.10.2019 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку із першою неявкою позивача.

З урахуванням викладеного судом відкладено підготовче засідання на 10.10.2019 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.11.2019 року.

У судове засідання 07.11.2019 року з`явились представники сторін.

В обґрунтування позову та у відповіді на відзив (вх.№34177/19 від 20.09.2019 року) позивач вказує, що за результатами проведення Головним управлінням Держпраці в Одеській області позапланової перевірки було встановлено порушення норм закону у сфері охорони праці. На цій підставі Головне управління винесло постанову про накладення штрафу у розмірі 250380 грн., з чим позивач категорично не погоджується та вважає протиправним. Наводячи доводи на підтвердження позиції щодо протиправності оскаржуваного рішення, позивач зазначає, що:

по-перше, Головне управління Держпраці в Одеській області допустило грубі порушення порядку проведення перевірки:

в направленні на проведення перевірки не визначено, з яких підстав здійснюється позапланова перевірка;

додатково до документів на проведення перевірки не було надано копії погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки;

Головне управління вийшло за межі предмету позапланової перевірки;

по-друге, відповідачем у справі помилково встановлено перебування осіб у трудових відносинах з позивачем без належного їх оформлення наказом чи трудовим договором, про що під час перевірки було зазначено та надано перевіряючим копії цивільно-правових договорів, за якими вказані особи надавали послуги;

по-третє, територія АЗС, на якій особи за цивільно-правовими угодами надавали послуги, не є об`єктом підвищеної небезпеки, а тому посилання на те, що трудові відносини мали б бути оформлені трудовим договором із наявністю спеціального дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки не мають фактичного підтвердження.

06.09.2019 року за вх.№31944/19 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, а 30.09.2019 року заперечення на відповідь на відзив. Вказані заяви по суті містять доводи щодо безпідставності заявлених позовних вимог та правомірності оскаржуваної постанови. В обґрунтування заявленої позиції представник відповідача зазначає, що:

по-перше, доводи позивача щодо наявності у діях посадових осіб Головного управління Держпраці, які здійснювали перевірку, порушень порядку проведення перевірки спростовуються фактичним дотриманням норм чинного законодавства, а саме Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» під час проведення позапланової перевірки. Відповідач також акцентує увагу суду на тому, що у разі допуску посадових осіб до проведення перевірки предметом спору може бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого перевіряється контролюючими органами;

по-друге, оскільки об`єкт АЗС, де проводилась перевірка, є об`єктом підвищеної небезпеки, роботодавець повинен отримати відповідний дозвіл на виконання таких робіт. Крім цього, працівники, які допускаються до роботи на таких об`єктах, мають пройти навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці. Оскільки особи, що надавали послуги підряду за цивільно-правовим договором та перебували на території АЗС, не пройшли відповідного навчання, це є порушенням норм чинного законодавства з питань охорони праці.

У судовому засіданні 07.11.2019 року представники сторін підтримали позиції, зазначені у заявах по суті.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що Наказом №1284 від 08.07.2019 року Головним управлінням Держпраці в Одеській області вирішено провести позаплановий захід державного контролю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 (а.с.69).

На підставі вказаного Наказу 08.07.2019 року за №15/01-23-2398 було видано направлення на проведення інспекційного відвідування (а.с.70).

Головним Управлінням Держпраці в Одеській області з 10.07.2019р. по 11.07.2019р. на об`єкті здійснення підприємницькій діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) була проведена позапланова перевірка у формі інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю на підставі підпункту «а» пункту 1 ст. 3 та ст.. 12, 16 24 Конвенції Міжнародної організації праці №81, яка ратифікована Законом України від 08.09.2004р. №1985-ІV, ст. 35 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. №108/95ВП, ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року №877-V та ст. 15, 19 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 р. №191/96-ВР.

В матеріалах справи наявний відеозапис з проведення інспекційного відвідування, який досліджувався судом у судовому засіданні 07.11.2019 року, з якого убачається, що особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували за робочим місцем під час проведення відвідування та здійснювали певні роботи (а.с.84).

За результатами цієї перевірки, були складені: Акт інспекційного відвідування №0Д776/1577/АВ від 11.07.2019р. (а.с.71-84) та Припис №0776/1577/АВ/П від 12.07.2019р. (а.с.92-93).

Не погоджуючись з Актом, Позивач подав свої Заперечення від 31.07.2019р. з додатками (а.с.85-88).

Вказані заперечення були розглянуті Головним управлінням та листом від 13.08.2019 року №15/01-33-7433 позивача повідомлено, що його зауваження приєднані до Акту перевірки (а.с.89-91).

19.07.2019 року за №ОД776/1577/АВ/П/ТД Головним управління Держпраці в Одеській області прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, яким справу прийнято до розгляду (а.с.94-98).

31.07.2019 року за №ОД776/1577/АВ/П/ТД-ФС Головним управління Держпраці в Одеській області прийнято Постанову про накладення штрафу у розмірі 250380 грн. (а.с.102-106).

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 2 пункту 6 Положення про головне управління Держпраці в Одеській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 22.06.2017 №75, встановлено, що Головне управління Держпраці в Одеській області для виконання покладених на нього завдань має право: отримувати в установленому законодавством порядку від установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб інформацію, документи та інші матеріали, необхідні для виконання покладених завдань.

Згідно пп.6 п.4 Положення про Державну службу України з питань праці, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 року (далі - Положення №96) передбачено, що Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно до пп.5 п. 6 Положення №96 від 11.02.2015 р. Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

У відповідності до ст.38 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року №2694-ХІІ, державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

За змістом ст.39 Закону України «Про охорону праці» посадові особи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з нагляду за охороною праці мають право безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об`єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підставами для здійснення позапланових заходів є:

подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Не виправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом; неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів; доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Фізичні особи, які подали безпідставне звернення про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, несуть відповідальність, передбачену законом. Повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 1338 від 18 серпня 2017 року «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2017 року за №1500/31368, затверджені форми акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю та припису про усунення виявлених правопорушень.

Згідно ч. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі:

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування.

Доводи позивача у справі стосуються як порушення Головним управлінням порядку проведення інспекційного відвідування, так і суті встановлених порушень.

Що стосується порядку проведення перевірки суд не приймає доводи позивача у справі з огляду на наступне.

В наказі №1284 від 08.07.2019 року відповідач як на підставу його прийняття посилається на ст.2, ч.1-4 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Стаття 7 вказаного Закону визначає розпорядчі акти, які суб`єкт нагляду (контролю) має використовувати та приймати під час здійснення відповідного заходу, а стаття 2 визначає сферу дії даного Закону.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду) державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації з урахуванням особливостей Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України) та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Відповідно до ч.5 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», зазначені у ч.4 цієї статті органи, що здійснють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог ст.1,ст.3, ч.1,4,6-8, абз.2, ч.10, ч.13,14 ст.4, ч.1, ч.1, ст.5, ч.3, ст.6, ч.1-4 та 6 ст7, ст..ст.9,10,19,20,21 ч. 3 ст.22 цього Закону.

Отже, положення ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на які посилається позивач, не поширюються на відповідача.

Тобто, твердження позивача про необхідність надання копії погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки не знаходять свого законодавчого підтвердження.

Крім цього, суд критично ставиться до посилань позивача стосовно того, що у направленні на здійснення інспекційного відвідування не визначено підстави проведення перевірки. Згідно наявного у матеріалах справи направлення від 08.07.2019 року №15/01-29-2398 у абзаці 2 визначено підстави проведення позапланового заходу, серед яких, зокрема, міститься посилання на ст.15, 19 Закону України «Про звернення громадян».

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно з ч.1 ст.19 цього ж Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Таким чином, підставою для проведення позапланового заходу державного контролю (нагляду) стало повідомлення (звернення) фізичної особи до Головного управління.

При цьому суд зазначає, що підстави вважати порушеною процедуру проведення перевірки відсутні в силу того, що його дія Наказу №1284 як акту індивідуальної дії вже вичерпана фактом проведення перевірки, в даному випадку допуском до її проведення та закінченням терміну чинності останнього.

При дослідженні даних обставин враховано позицію Верховного суд, висловлену у постанові від 20.06.2018 року по справі №818/48/16, яку суд застосовує в силу дії норми ч.5 ст.242 КАС України.

Отже, суд дійшов висновку про те, що Головне управління Держпраці не допустило порушення проведення перевірки ФОП ОСОБА_2 .

Щодо суті встановлених порушень суд зазначає наступне.

В Акті інспекційного відвідування №0Д776/1577/АВ від 11.07.2019р. (а.с.71-84) та Приписі №0776/1577/АВ/П від 12.07.2019р. (а.с.92-93) визначено наступні порушення:

працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допущено до роботи без оформлення трудових відносин, що є порушенням ч.1 ст.21, ч.3 ст.24 КЗпП України;

підприємцем не було надано для ознайомлення завірених належним чином копій документів, що є порушенням ст.35 Закону України «Про оплату праці» та ст.12 Конвенції МОП №81.

Позивач пояснив, що вказані особи надавали позивачу послуги на підставі цивільно-правових договорів, які були надані під час здійснення перевірки, а тому порушення відсутні.

Відповідач, у свою чергу, зазначив, що з урахуванням того, що об`єкт АЗС є об`єктом підвищеної небезпеки, допуск осіб до проведення робіт не за трудовим договором є недопустимим.

Суд зазначає, що для вирішення даного питання необхідно встановити, чи є вказаний об`єкт таким, що передбачає підвищений рівень небезпеки.

На підтвердження власних доводів позивачем до суду надано Повідомлення про результати ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки щодо об`єкту за адресою АДРЕСА_2 (а.с.125-129). Згідно висновку даного Повідомлення потенційно небезпечний об`єкт АЗС ФО- ОСОБА_5 ОСОБА_2 за вказаною адресою не відноситься до об`єктів підвищеної небезпеки (а.с.128).

Відповідачем же ані у Акті інспекційного відвідування, ані у Приписі, ані у рішенні щодо розгляду справи про накладення штрафу, ані у Постанові про накладення штрафу не визначено підстав, з яких суб`єкт владних повноважень встановив, що даний об`єкт АЗС є об`єктом підвищеної небезпеки. Про дану підставу відповідач зазначив лише у відзиві на позовну заяву, однак, знову ж, без нормативного обґрунтування таких висновків. Більше того, відповідачем під час перевірки взагалі не перевірялась правомірність проведення робіт на вказаному об`єкті в контексті наявності на це відповідних дозволів, висновків тощо.

Кожний із зазначених актів містив встановлений факт порушення в частині неповідомлення Головного управління Держпраці про укладання трудових відносин із особами. Інших порушень, які б стосувались статусу об`єкта як об`єкта з підвищеною небезпекою, не зафіксовано.

За таких обставин, суд розглядає порушення, визначені у Акті інспекційного відвідування, лише в контексті необхідності укладання з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 трудового договору.

Матеріали справи містять копії договору про виконання робіт №1 від 08.07.2019 року (а.с.28), укладеного між позивачем та ОСОБА_4 , та Договору про виконання робіт №2 від 08.07.2019 року (а.с.31), укладеного між позивачем та ОСОБА_3 .

Згідно п.1.1. даних договорів замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати послуги по заправлянню автотранспорту, прибиранню території АЗС, спостереженню за технічним станом обладнання.

Згідно п.6.1. термін дії договорів з 08.07.2019 року по 14.07.2019 року.

Факт виплати за цивільно-правовими договорами підтверджується Відомістю на виплату грошей №32 (а.с.34), а також видатковим касовим ордером від 24.07.2019 року (а.с.35).

Таким чином, позивач перебував із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у цивільно-правових, а не трудових відносинах.

Згідно ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідачем не надано доказів на підтвердження нікчемності правочинів, вчинених між позивачем та вказаними особами. Відповідний факт, в силу ч.1 ст.204 ЦК України, яким встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, може бути встановлений лише судом, однак будь-яких рішень стосовно цього або посилань на такі рішення до суду не надано.

Чинне законодавство дозволяє позивачу укладати відповідні договори з фізичними особами, а обґрунтування протилежного відповідачем не надано.

Вказане свідчить про те, що позивач не мав позитивного зобов`язання щодо повідомлення територіальних органів Держпраці про укладання трудових договорів із вказаними особами, оскільки таких договорів укладено і не було. Позивач отримав послуги від осіб за цивільно-правовими договорами, що відповідає нормам чинного законодавства.

За таких умов суд вважає, що Головне управління Держпраці під час проведення інспекційного відвідування дійшло помилкових висновків щодо наявності у діях позивача порушень чинного законодавства і поклало ці висновки в основу оскаржуваного рішення, повною мірою не дослідивши особливості проведення робіт на АЗС та умов надання послуг. Вказане свідчить про необґрунтованість оскаржуваної постанови і, як наслідок, її протиправність, що є підставою для визнання Постанови Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу №ОД776/1577/АВ/П/ТД-ФС від 31.07.2019 року протиправною та її скасування.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведена правомірність прийнятої постанови, судом встановлені підстави вважати висновки, покладені в її основу, помилковими, доводи відповідача не спростовують аргументи позивача стосовно безпідставності оскаржуваної постанови, а тому позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3755 (три тисячі сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 70 коп. (а.с. 4).

Суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Держпраці в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судових витрати зі сплати судового збору у сумі 3755 (три тисячі сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 70 коп.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (; просп. Шевченка, 2, м. Одеса, 65044) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати Постанову Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу №ОД776/1577/АВ/П/ТД-ФС від 31.07.2019 року.

Стягнути з Головного управління Держпраці в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3755 (три тисячі сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 70 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано суддею 15.11.2019 року.

Суддя М.М. Аракелян

.