Справа № 580/2889/19
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року справа № 580/2889/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Паламаря П.Г.,

за участю секретаря Трегулова Б.Л.,

представника позивача - Гаврилова Д.О.(за ордером),

представника третьої особи - Желізняк Ю.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; далі - позивач) з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10; далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57) , в якому просить:

- визнати неправомірною відмову відповідача щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу за заявою від 06.04.2018, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ у розмірі, установленому законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 15.03.2018, з урахуванням раніше виплаченої суми;

-встановити судовий контроль.

17.10.2019 перейдено до розгляду справи в порядку письмового провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог, представник зазначив, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності у зв`язку із захворюванням пов`язаними із проходженням служби в органах внутрішніх справ та подав відповідний пакет документів. Однак, Міністерством внутрішніх справ України затверджено висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги в наслідок пропуску позивачем 2 річного строку з дати первинного огляду МСЕК. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що суперечить вимогам законодавства України.

До суду представником Міністерства внутрішніх справ України надано відзив, на адміністративний позов в якому зазначено, що після первинного огляду, яким встановлено втрата працездатності у розмірі 10% у 2002 році позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у 2018 році, тобто після спливу 2 річного строку, в зв`язку з чим позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення. В судове засідання представник відповідача не з`явився.

В судовому засіданні представник третьої особи щодо задоволення позовних вимог заперечував, з підстав викладених у письмових поясненнях. Зокрема в яких зазначено посилання на відсутність у позивача порушеного права, оскільки після первинного огляду, яким встановлено втрата працездатності у розмірі 10% у 2002 році позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у 2018 році, тобто після спливу строку передбаченого п. 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2015 № 850.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , відповідно до наказу УМВС України в Черкаській області від 03.12.2001 № 165 о/с звільнений з органів внутрішніх справ через хворобу.

Постановою ВЛК УМВС України в Черкаській області від 15.08.2001, позивачу встановлено захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС із втратою 10 % працездатності.

Згідно з листом від 07.03.2019 № 2390-05-18/152 ПАТ НАСК "Оранта" у березні 2002 року позивачеві виплачено страхову суму в розмірі 650 грн 00 коп. за втрату працездатності 10%, отриману у зв`язку із захворюванням пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 879335 від 15.03.2018, з 15.03 2018 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а згідно довідки МСЕК серії 12 ААА №023487 встановлено 80% втрати працездатності.

27.03.2018 позивач звернувся до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачеві ІІ групи інвалідності, згідно з висновком МСЕК від 15.03.2018, причина інвалідності - захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

18.05.2018 листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства Внутрішніх справ України матеріали на призначення позивачеві одноразової грошової допомоги повернуті без прийняття рішення з посиланням на ту обставину, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло понад два роки, що за умовами пункту 4 вищезазначеного Порядку виключає набуття права на отримання грошової допомоги у більшому розмірі.

Вважаючи, що таке рішення про відмову є протиправним, позивач звернувся до суду. Згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019 у справі №580/26/19, скасовано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року та прийняти нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року та прийняти відповідне рішення.

На виконання рішення суду, управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області 18.08.2019 складений висновок про призначення одноразової грошової допомоги та направлено до МВС України для прийняття рішення.

28.08.2019 директором ДФОП МВС України затверджено висновок про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з підстав пропуску позивачем встановленого 2-х річного строку після первинного огляду МСЕК.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 за №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання пункту 2 розділу II „Прикінцевих положень" Закону України „Про внесення змін до статті 23 Закону України „Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.10.2015 №850 „Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок №850), що набрала чинності 31.10.2015.

Пунктом 1 Порядку №850 встановлено, що даний порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом б пункту 2 Положення про порядок і умови державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 № 59, встановлено, що Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" виплачує страхові суми особам рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ (їхнім спадкоємцям) у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби, - у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року №488.

З матеріалів справи судом встановлено, що у березні 2002 року позивачу було виплачено страхову суму за державним обов`язковим особистим страхуванням у сумі 650 грн 00 коп. за втрату працездатності 10% отриману у зв`язку із захворюванням пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Пунктом 4 Порядку №850 передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Судом встановлено, що встановлення позивачу ІІ групи інвалідності та 80 % втрати працездатності у зв`язку із захворюванням, яке пов`язано з виконанням службових обов`язків у березні 2018 року було проведено в період понад два роки від дати встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності у 2002 році.

Отже, після первинного огляду МСЕК, за результатами якого позивачу встановлено 10% втрати працездатності та виплачено страхову суму за державним обов`язковим особистим страхуванням, пройшло більше 2 років.

Таким чином, суд вважає, що у позивача відсутні підстави для призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням більшого ступеня втрати працездатності, так як право на доплату такої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми, мають лише ті працівники міліції, яким вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності згідно з рішенням МСЕК встановлено під час повторного огляду, проведеного протягом двох років з моменту первинного огляду.

З огляду на викладене, суд вважає, що відмова відповідача у призначенні позивачеві грошової допомоги на підставі пункту 4 Порядку №850 є правомірною.

При цьому, посилання позивача на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду та висновки Верховного суду є безпідставними, оскільки останні стосуються виключно бездіяльності відповідача у відмові від прийняття рішення.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати не підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя П.Г. Паламар