Справа № 635/4570/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 р.Справа № 635/4570/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 01.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Шинкарчук Я.А., вул. Калініна, 18, с. Покотилівка, Харківська, 62458, повний текст складено 01.07.19 року по справі № 635/4570/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора Управління Патрульної Поліції в Харківській області 3 батальйону 6 роти старшого сержанта поліції Алєксєнко Ігоря Вікторовича

про визнання дій протиправними та скасування постанови, накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , 11 червня 2019 звернувся до суду з позовом до інспектора Управління Патрульної Поліції в Харківській області 3 батальйону 6 роти старшого сержанта поліції Алєксєнко Ігоря Вікторовича, в якій просить визнати дії відповідача Алєксєнко Ігоря Вікторовича , інспектора Управління Патрульної Поліції в Харківській області 3 батальйону 6 роти старшого сержанта поліції, по складанню постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1197690 від 02.06.2019 року, якою визнано винним водія ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, з накладенням штрафу у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень протиправною та скасувати вказану постанову.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Управління Патрульної Поліції в Харківській області 3 батальйону 6 роти старшого сержанта поліції Алєксєнко Ігоря Вікторовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - повернуто позивачу. Роз`яснено, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2019 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаржник вказує на те, що недоліки позовної заяви усунуто в повному обсязі, а тому підстави для повернення - відсутні.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 червня 2019 року позов залишено без руху як таку, що подана без додержання вимог, встановлених п. 7, 8,11 ч.5 ст.160 КАС України, оскільки у ній не було зазначено відомості: про вжиття заходів забезпечення доказів до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Позивачем не надано доказів на підтвердження місця реєстрації (проживання) на території Харківського району Харківської області для визначення підсудності, та документи, які додані до позовної заяви в паперовій формі не скріплені власноручним підписом позивача.

Повертаючи позовну заяву з посиланням на вимоги п. 1 ч. 4 ст.169 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання вимог зазначеної ухвали до канцелярії суду надані документи, між тим недоліки зазначені в ухвалі позивачем в повному обсязі не усунуті.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частин 1, 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З аналізу наведених норм вбачається, що підстави для залишення позовної заяви без руху встановлені саме статями 160, 161 КАС України, перелік яких є вичерпним.

Також, ухвала про залишення апеляційної скарги без руху має містити не лише виявлені недоліки, але й спосіб їх усунення. Невиконання належним чином вмотивованої ухвали у спосіб визначений судом тягне за собою наслідок у вигляді повернення такої скарги.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частиною 1 статті 174 КАС України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 5, 7 частини 2 статті 180 КАС України у підготовчому засіданні суд: роз`яснює учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом, чи причини їх неподання; пропонує учасникам справи надати суду додаткові докази або пояснення; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових та електронних доказів за їх місцезнаходженням; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання; вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

При цьому, слід зазначити, що питання щодо витребування доказів суд може вирішити, як на стадії відкриття провадження у справі, так і під час підготовчого засідання шляхом зазначення про це або в ухвалі про відкриття провадження у справі, або в ухвалі про підготовку справи до розгляду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що чинним законодавством України передбачено подання саме наявних у позивача доказів. Ненадання позивачем доказів, які ним не може бути подано з об`єктивних причин не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху чи повернення позову.

Крім того, необґрунтованість позовних вимог або недоведеність їх доказами може бути підставою для відмови в задоволенні позову, однак, не для залишення позовної заяви без руху.

Разом з тим, у випадку виникнення у суду будь-яких питань щодо з`ясування доказів, якими сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення, нормами КАС України передбачена можливість проведення попереднього судового засідання, де вищезазначені питання і мають бути з`ясовані.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.2019 року позивачем на виконання вимог ухвали від 18.06.2019 року надано до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначено, що заходи забезпечення доказів не вживалися. Вказано, що оригіналів письмових доказів у позивача немає, окрім оригіналу протоколу, копія якого додається до позову та скріплена власноручним підписом позивача. У даному позові позивач письмово підтверджує про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, на виконання ухвали в частині надання доказів на підтвердження місця реєстрації (проживання) на території Харківського району Харківської області для визначення підсудності позивач зазначив, що місця реєстрації на території Харківського району не має, але позов було подано саме до Харківського районного суду на підставі ст.276 КУпАП, згідно якої розгляд позову відносно дій відповідача та оскарження постанови проводяться за місцем скоєння правопорушення.

Так, з оскаржуваної в межах даного позову постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1197690 від 02.06.2019 року, вбачається що місцем скоєння правопорушення є Харківська область, автодорога МОЗ 437 КМ.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, дані обставини судом першої інстанції не досліджувались.

Повертаючи позовну заяву заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви в повному обсязі.

Крім того, виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що повертаючи заявлений позов позивачеві, судом першої інстанції не вказано, які саме позивачем не усунуто недоліки в повному обсязі та що ці недоліки перешкоджають відкриттю провадженню у справі з урахуванням вказаних позивачем обставин на виконання вимог ухвали суду.

При цьому, дослідивши подану позивачем, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції уточнену позовну заяву, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем виправлено недоліки позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції про повернення адміністративного позову у зв`язку з невиконанням ухвали суду у повному обсязі є передчасними та помилковими.

Відповідно до частини 2 ст. 6, частин 1, 2 ст.7 КАС України суд при вирішенні справи застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Водночас судом апеляційної інстанції також враховано, що адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справа «Меньшакова проти України» (Заява №377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала через порушення норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 312, 315, 320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 01.07.2019 року по справі № 635/4570/19 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 18.11.2019 року