Справа № 540/1792/19
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1792/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України (далі-відповідач), в якому просить:

- визнати незаконною бездіяльність Державної казначейської служби України, яка полягає у невиконанні судових рішень Суворовського районного суду м. Херсона від 11.03.2013 р. по справах № 668/2666/13- ц про стягнення зарплати у сумі 16734,94 грн., і від 31.07.2013 р. по справі №668/3429/13-ц про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у сумі 14310,00 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України виконати зазначені рішення суду, перерахувати з державного бюджету на платіжну картку банку Приватбанк (АТ "Комерційний Банк "Приватбанк") за № НОМЕР_1 заборгованість по зарплаті в сумі 16734,94 грн., і середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 14310,00 грн.

Ухвалою суду від 03.09.2019 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи документа про сплату судового збору та належним чином засвідчені копії документів, які додані до адміністративного позову. Для усунення недоліків адміністративного позову позивачу встановлений десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2019 здійснено повторний перерозподіл справи, у зв`язку із перебуванням судді Гомельчука С.В. у відпустці.

Справа перерозподілена на суддю Войтовича І.І. Ухвалою суду від 16.09.2019 адміністративну справу № 540/1792/19 прийнято до провадження.

Станом на 18.09.2019 позивач вимоги ухвали суду від 03.09.2019 виконав в повному обсязі. Ухвалою суду від 18.09.2019 відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до 08.11.2012 року, позивачка працювала на державному підприємстві «Агромеліоративне підприємство «Херсонагроліс» на посаді юрисконсульта. Підприємство було ліквідовано у 2013 році. Судовим наказом Суворовського районного суду м. Херсона від 11.03.2013 у справі № 668/2666/13- ц стягнуто з підприємства зарплату у сумі 16734,94 грн., та рішенням від 31.07.2013 р. у справі №668/3429/13-ц стягнуто на користь позивачки середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 14310,00 грн. Позивачка зазначає, що згідно ст. 4 Закону №4901 виконання рішень судку про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи має здійснюватися Казначейством в порядку, визначеним Законом України «Про виконавче провадження». У даний час на виконанні у відповідача знаходяться виконавчі документи Суворовського районного суду м. Херсона від 12.06.2014 по справам № 668/2666/13- ц та №668/3429/13-ц. Позивачка неодноразово зверталася до Державної казначейської служби з листами щодо виконання рішень суду, проте отримала відмови у виконанні таких рішень. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, звернулася до суду за даним позовом. Просила позовні вимоги задовольнити повністю.

15.10.2019 представником відповідача подано до суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, відповідач зазначає, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Також зазначає, що відповідно до абз.2 пп.1 п.9 розділу VІ Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок №845), безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством, зокрема, за черговістю надходження таких рішень. Тому, лише після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше виконавчих листів позивачки, Казначейство зможе здійснити заходи щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_1 . Крім цього, відповідач звертає увагу на те, що відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконавчі листи ОСОБА_1 підлягають виконанню у другу чергу. Також представник відповідача зазначив, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», обсяг коштів недостатній навіть для здійснення у 2019 році погашення заборгованості за рахунок коштів бюджетної Програми за судовими рішеннями, що відносяться до першої черги погашення, а тому не дозволяє Казначейству здійснити у поточному році погашення заборгованості за всіма судовими рішеннями, гарантованими державою. У зв`язку з чим, виконання виконавчих листів щодо ОСОБА_1 буде можливо здійснити тільки після погашення заборгованості по першій черзі. Також, зазначив, що виконання рішення поза чергою є неможливим, так як це призведе до перевищення повноважень працівників Казначейства та порушення принципу рівності стягувачів перед законом. Враховуючи зазначене, просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Частиною 9 ст. 205 КАС України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

До 08.11.2012 року, ОСОБА_1 працювала на державному підприємстві «Агромеліоративне підприємство «Херсонагроліс» на посаді юрисконсульта. Підприємство було ліквідовано у 2013 році.

Судовим наказом Суворовського районного суду м. Херсона від 11.03.2013 по справі № 668/2666/13- ц стягнуто з державного підприємства «Агромеліоративне підприємство «Херсонагроліс» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену зарплату у сумі 16734,94 грн.,.

Також, рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 31.07.2013 р. по справі №668/3429/13-ц, стягнуто з державного підприємства «Агромеліоративне підприємство «Херсонагроліс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 14310,00 грн. На підставі даного рішення, видано виконавчий лист 02.10.2013 року.

На даний час зазначені виконавчі документи знаходяться на виконані державної казначейської служби України, проте у зв`язку із неодноразовими зверненнями позивачки до відповідача, залишаються без виконання.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, звернулася до суду за даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання встановлені Законом України від 05.06.2012 № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (далі - Закон № 4901-VI).

За приписами пункту 1 статті 3 Закону № 4901-VI, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частини друга, четверта статті 3 означеного Закону передбачають, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду; перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 №45).

Відповідно до п.2 Порядку безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно з пунктом 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пункт 5 Порядку передбачає, що під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право: повідомляти органу, який видав виконавчий документ, про наявність обставин, що ускладнюють чи унеможливлюють його виконання, у спосіб і порядку, які визначені таким документом, крім випадків виконання рішень про стягнення коштів за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів; звертатися у передбачених законом випадках до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання; безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, пояснення, довідки, іншу інформацію; вимагати від боржників вжиття ними заходів до виконання виконавчих документів; застосовувати заходи впливу до боржників відповідно до Бюджетного кодексу України та у разі виявлення фактів порушення бюджетного законодавства у процесі або за результатами виконання виконавчих документів, повідомляти про такі порушення органам Держаудитслужби; повідомляти органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ, про дії або бездіяльність боржника, що перешкоджає виконанню виконавчого документа; відкладати, зупиняти безспірне списання коштів і їх перерахування стягувачам у випадках, передбачених законом та цим Порядком; вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

З системного аналізу вищевказаних правових норм можна дійти висновку про те, що відповідно до наданих органам Державної казначейської служби України повноважень, останні зобов`язані вживати дійсні та повні заходи щодо виконання судових рішень про стягнення з державних органів коштів (майна), і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

У розумінні КАС України бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

Як вбачається з матеріалів справи, що рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12.06.2014 по справі № 668/2666/13- ц та №668/3429/13-ц, залишаються не виконаними більше чотирьох років, строки перерахунку коштів, визначені Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" сплили.

Вказаний факт не заперечується Державною казначейською службою України.

Таким чином, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо своєчасного виконання судових рішень у Суворовського районного суду м. Херсона від 11.03.2013 по справі № 668/2666/13- ц та від 31.07.2013 №668/3429/13-ц.

Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань судом до уваги не приймається.

Наведене узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини.

Так, наприклад, у рішенні від 08.11.2005 в справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Також, суд зазначає, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

У рішенні ЄСПЛ від 15.10.2009 по справі "Комнацький проти України", (остаточним стало 15.01.2010, Заява № 40753/07, п. 22) визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією.

У рішенні ЄСПЛ від 17.01.2006 по справі "Гордєєви і Гурбик проти України" (Заяви №№ 27370/03 і 30049/04, п. 25) зазначено, що державний орган не може довільно посилатись на брак коштів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду. Таким чином, відмовою протягом декількох років здійснити необхідні заходи для виконання остаточних судових рішень державні органи України частково позбавили положення пункту 1 статті 6 Конвенції її корисного ефекту. Цього достатньо для того, щоб Суд міг зробити висновок про те, що було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Отже, відповідно до правової позиції Європейського суду, в тому числі, рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 по справі "Кечко проти України" (Заява № 63134/00, п. 22), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відтак доводи відповідача про недостатнє асигнування за бюджетною програмою КПКВК 3504040 "Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою" є безпідставними. Невиконання судового рішення на підставі відсутності бюджетних коштів, не може бути причиною невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, за яким рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються у порядку черговості надходження таких документів, оскільки вказана норма не встановлює жодних винятків для недотримання приписів ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" щодо тримісячного строку для перерахування стягувачу коштів та підлягає застосуванню виключно у системному взаємозв`язку із зазначеним законодавчим положенням та не може слугувати достатньою правовою підставою для порушення законодавчо встановленого строку виконання судового рішення.

Отже, суд вважає доводи відповідача щодо виплати належних позивачеві сум відповідно до виконавчих документів безпосередньо в порядку черговості безпідставними та необґрунтованими.

Дана позиція суду відповідає правовим висновкам викладеним в рішеннях Верховного Суду від 08.05.2018 № 825/370/17, від 18.06.2019 справа №806/2492/17.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій, натомість позивач надав суду докази, які підтверджують обґрунтованість його вимог. Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 то сплачений нею судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню на його користь з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна 6, ) , яка полягає у невиконанні судових рішень Суворовського районного суду м. Херсона від 11.03.2013 р. по справах № 668/2666/13- ц про стягнення зарплати у сумі 16734,94 грн., і від 31.07.2013 р. по справі №668/3429/13-ц про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у сумі 14310,00 грн;

Зобов`язати Державну казначейську службу України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна 6, ) виконати рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 11.03.2013 р. по справі № 668/2666/13- ц про стягнення зарплати у сумі 16734,94 грн., і від 31.07.2013 р. по справі №668/3429/13-ц про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у сумі 14310,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ), сплачений нею судовий збір в сумі 768,40 грн. (Сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Войтович І.І.

кат. 106030000