Справа № 426/11109/19
Суддя: Река А. С.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
іменем України

12 листопада 2019 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вітер І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , місце перебування: АДРЕСА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

за участі представника позивача адвоката Гашинського М.А.,

відповідача Бородіна О.В.,

Встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 09 вересня 2019 року про визнання винним ОСОБА_1 у порушенні ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що 09 вересня 2019 року уповноваженою посадовою особою Сватівського районного військового комісаріату оператором відділення військового обліку та бронювання сержантів та солдатів запасу Сватівського РВК ОСОБА_3 складено протокол № 122/9544 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 210-1 КУпАП, про те, що позивач, працюючи на посаді директора ДП «Сватівське лісомисливське господарство», отримавши розпорядження про оповіщення та забезпечення явки працівника підприємства громадянина ОСОБА_4 , 1993 року народження, 30.08.2019 року не забезпечив явку вищевказаного працівника до ДП «Сватівське ЛМГ» для вручення йому повістки співробітниками Сватівського РВК, що є порушенням ст. 21 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. № 3543-ХІІ. Того ж дня, о 10:30 годині військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою визнано ОСОБА_1 винним у порушенні ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді 510 грн. штрафу. Вважає постанову про накладення штрафу протиправною та такою що підлягає скасуванню з наступних підстав: на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, мобілізація була відсутня і застосування норм абзацу 7 ч.1 ст. 21 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є протиправним та незаконним. Позивачем, як директором ДП «Сватівське ЛМГ», після отримання розпорядження військового комісара Сватівського РВК № 2/3346 від 22.08.2019 року було в повному об`ємі виконано вимоги законодавства та п. 37, п. 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 07.12.2016 року № 921 щодо оповіщення та забезпечення здійснення контролю за результатами оповіщення працівника про необхідність його прибуття до Сватівського РВК, а саме було видано наказ про оповіщення працівника з доведення до його відома у частині, що стосується забезпечення його прибуття за викликом Сватівського районного військового комісаріату у визначені ним строки; забезпечено здійснення контролю за результатами оповіщення. Окрім того, військовим комісаром не конкретизовано частину ст. 210-1 КУпАП за якою ОСОБА_1 визнано винуватим та не з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином, постанову про адміністративне правопорушення складено з порушенням приписів ст.ст. 278, 280 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи без його участі, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача адвокат Гашинський М.А. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, вказавши, що протокол та постанова про адміністративне правопорушення були складені з порушенням законодавства, та постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю. В день складання постанови про адміністративне правопорушення не було належним чином встановлено всі необхідні обставини у відповідності до ст. 33 КУпАП, зокрема, не було з`ясовано сімейний стан, стан здоров`я та матеріальний стан особи, на яку складалася постанова про адміністративне правопорушення, а також у постанові не конкретизовано дії чи бездіяльність ОСОБА_1 , які було ним вчинено з посиланням на конкретну частину нормативного акту. Не було витребувано з ДП «Сватівське лісомисливське господарство» необхідних документів. Також зауважив, що в даний час мобілізаційний період закінчився, в країні військовий стан не оголошено, тому заходи щодо мобілізації проводитися не повинні.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву та в судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову, вказавши, що під час складання постанови було достатньо підстав для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, та накладення мінімального стягнення. У Сватівському РВК є відомості про отримання позивачем розпорядження військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 про оповіщення ОСОБА_4 про його виклик до центрального офісу ДП «Сватівське лісомисливське господарство» та забезпечення його прибуття 30 серпня 2019 року о 08:00 годині для вручення повістки як особі приписаної до призовної дільниці м. Сватове. 30.08.2019 року співробітники Сватівського РВК ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прибули до ДП Сватівське лісомисливське господарство» для вручення повістки ОСОБА_4 , але в час, вказаний у розпорядженні, а саме 30.08.2019 року о 08-00 год. в приміщенні ДП ОСОБА_4 був відсутній. Раніше ОСОБА_4 вже було отримано повістку про виклик до Сватівського РВК, але за повісткою призовник не прибув. 09 вересня 2019 року директора ДП «Сватівське лісомисливське господарство» ОСОБА_1 було викликано до Сватівського районного військового комісаріату, де відносно нього було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП за порушення п.5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Таким чином, директор ДП «Сватівське лісомисливське господарство» ОСОБА_1 не забезпечив прибуття свого підлеглого ОСОБА_4 до центрального офісу підприємства для вручення повістки, тим самим не сприяв військовому комісаріату у його роботі.

Свідок ОСОБА_7 , допитаний в судовому засіданні суду пояснив, що він відповідальний за ведення військового обліку на ДП «Сватівське лісомисливське господарство». На підприємстві працює ОСОБА_4 , якого неодноразово викликали до Сватівського районного військового комісаріату, на підприємстві йому вручалися повістки. Повідомлення про ухиленні ОСОБА_4 від виконання військового обов`язку направлялися до Сватівського РВК та Сватівського відділу поліції. ОСОБА_4 було ознайомлено з правилами військового обліку, видано наказ «Про направлення військовозобов`язаних до військового комісаріату» та здійснювався контроль за виконанням наказу. Розпорядження військового комісара від 30.08.2019 року було виконано, ОСОБА_4 з`явився до головного офісу ДП «Сватівське лісомисливське господарство» 30.08.2019 року до 08-00 год., але не дочекавшись співробітників Сватівського РВК, пішов на своє робоче місце, яке охоплює територію Сватівського району від с. Преображенне до с. Оборотнівка, а співробітники Сватівського РВК з`явилися до Сватівського лісомисливського господарства пізніше.

Свідок ОСОБА_3 , допитаний у судовому засіданні суду пояснив, що він працює оператором відділення військового обліку та бронювання сержантів та солдатів запасу Сватівського районного військового комісаріату. 09 вересня 2019 року він викликав ОСОБА_1 до Сватівського військового комісаріату у зв`язку з тим, що були деякі розбіжності з військовим обліком як у нього так і у працівників підприємства, яке він очолює. На ДП «Сватівське лісомисливське господарство» працює ОСОБА_4 , відносно якого військовим комісаром було винесено два розпорядження. За першим розпорядженням призовник ОСОБА_4 отримав повістку про виклик до Сватівського РВК, але за викликом не з`явився, за другим розпорядженням керівник підприємства повинен був забезпечити явку ОСОБА_4 на підприємство для вручення повістки на 30.08.2019 року. У визначений день до ДП « Сватівське лісомисливське господарство» виїхали співробітники Сватівського РВК, але керівник вказаного підприємства не забезпечив явку свого працівника ОСОБА_4 , у зв`язку з чим на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було опитано щодо його майнового та сімейного стану, ознайомлено зі змістом протоколу та вручено його копію.

Свідок ОСОБА_4 , допитаний в судовому засіданні, суду пояснив, що працює в ДП «Сватівське лісомисливське господарство» на посаді майстра лісу. Він неодноразово був повідомлений керівництвом підприємства про необхідність з`явитися до Сватівського районного військового комісаріату та йому було вручено відповідні повістки, але через збіг обставин він не міг з`явитися за викликом до Сватівського РВК. Також, його повідомляли про необхідність явки до центрального офісу підприємства для вручення повістки та знайомили з відповідними наказами. В кінці серпня 2019 року, більш точно дату не пам`ятає, йому зателефонував директор підприємства ОСОБА_1 та нагадав, що йому необхідно з`явитися на підприємство, де його чекають співробітники військового комісаріату. В той час він був на обході своєї дільниці, яка має значні розміри - від села Преображеного до села Оборотнівки Сватіського району, та близько 12-00 години він приїхав до головного офісу ДП «Сватівське лісомисливське господарство», але працівників військового комісаріату там вже не було. Він не мав можливості прибути на 08-00 год. до підприємства, оскільки того дня він отримав повідомлення про незаконну порубку лісу, що могло спричинити значну матеріальну шкоду лісомисливському господарству. Про наслідки неявки до військового комісаріату він був повідомлений директором неодноразово, та ОСОБА_7 вручав йому повістку про виклик до Сватівського районного військового комісаріату.

Судом встановлено, що згідно Указу Президента України від 30.01.2019 року № 22/2019 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2019 році» визначено на 2019 рік такі строки проведення чергових призовів громадян України на строкову військову службу: 1) квітень червень; 2) жовтень грудень.

Розпорядженням військового комісару Сватівського РВК № 2/3247 від 13.08.2019 року, на виконання Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних» від 07.12.2016 року № 921, директора ДП «Сватівське лісомисливське господарство» зобов`язано здійснити оповіщення призовника ОСОБА_4 , 1993 року народження та забезпечити його прибуття на 8 год.00 хв. 20.08.2019 року до Сватівського РВК та довести до його відома інформацію щодо відповідальності за неявку, яке ДП «Сватівське лісомисливське господарство» отримало 14.08.2019 року (а.с.47).

Наказом Директора ДП «Сватівське лісомисливське господарство» № 44 від 19.08.2019 року, ОСОБА_4 було направлено до Сватівського РВК о 08:00 годині 20 серпня 2019 року. На час перебування в Сватівському РВК ОСОБА_4 було звільнено від виконання його посадових обов`язків. З вказаним наказом призовник ОСОБА_4 був ознайомлений під підпис (а.с.12).

Листом Директора ДП «Сватівське лісомисливське господарство» № 173/07 від 19.08.2019 року, військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_2 був повідомлений про оповіщення ОСОБА_4 про виклик до Сватівського РВК 20.08.2019 року о 08:00 годині (а.с.13).

Розпорядженням військового комісару Сватівського РВК № 2/3346 від 22.08.2019 року на виконання Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних» від 07.12.2016 року № 921, Наказу військового комісара Сватівського РВК «Про призов громадян на строкову військову службу та звільнення в запас військовослужбовців у жовтні-грудні 2019 року» від 05.08.2019 року № 172, та згідно п.1 ч.1 ст. 21 ЗУ «Про мобпідготовку та мобілізацію» та п. 5. Ч.1 ст. 16 Закону «Про оборону», директора ДП «Сватівське лісомисливське господарство» зобов`язано здійснити оповіщення призовника ОСОБА_4 , 1993 року народження та забезпечити його прибуття на 8 год. 00 хв. 30.08.2019 року до Сватівського «Лісомисливського господарства» для отримання повістки, яке ДП «Сватівське лісомисливське господарство» отримало 26.08.2019 року (а.с.7).

Наказом Директора ДП «Сватівське лісомисливське господарство» № 45 від 29.08.2019 року ОСОБА_4 було повідомлено про його виклик до ДП «Сватівське ЛМГ» на 30.08.2019 року о 08:00 годині, про що свідчить підпис останнього (а.с.11).

Згідно листа Директора ДП «Сватівське лісомисливське господарство» № 176/07 від 29.08.2019 року військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 було повідомлено про оповіщення ОСОБА_4 про виклик до ДП «Сватівське ЛМГ» 30.08.2019 року о 08:00 годині та доведення інформацію щодо відповідальності за неявку (а.с.15).

Згідно листа від 06.09.2019 року № 185/07, Державне підприємство «Сватівське лісомисливське господарство» надало Сватівському ВП ГУНП в Луганській області список осіб, які ухиляються від виконання військового обов`язку, в якому вказано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 14).

09 вересня 2019 року оператором відділення військового обліку та бронювання сержантів та солдатів запасу Сватівського РВК ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 122/3544 відносно директора Державного підприємства Сватівського «Лісомисливського господарства» ОСОБА_1 , в якому вказано про не забезпечення явки ОСОБА_4 , 1993 року народження до ДП Сватівське «ЛМГ» для вручення йому повістки співробітниками Сватівського РВК, що є порушенням статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Розгляд справи призначено на 09 год. 30 хв. 09.09.2019 року у приміщенні Сватівського РВК, в поясненні до протоколу ОСОБА_8 зазначив, що з вказаним протоколом не згоден, оскільки підлеглий був повідомлений про необхідність явки та йому було вручено повістку (а.с.5).

Згідно копії постанови від 09 вересня 2019 року, директора Державного підприємства «Сватівське Лісомисливське господарство» ОСОБА_1 за порушення вимог статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що полягає у незабезпеченні явки працівника підприємства 30.08.2019 року громадянина ОСОБА_4 , 1993 року народження до ДП «Сватівське ЛМГ», для вручення йому повістки працівниками Сватівського РВК, визнано винним за ст. 201-1 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.6).

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, не заперечується сторонами у справі, що позивач є директором Державного підприємства «Сватівське лісомисливське господарство».

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оборону України», посадові особи підприємств, установ та організацій усіх форм власності сприяють забезпеченню ведення персонального військового обліку військовозобов`язаних і призовників, їх підготовці до військової служби, призову на строкову військову службу, навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори і під час мобілізації, створенню працівникам належних умов для виконання ними військового обов`язку згідно із законодавством, забезпечують здійснення заходів з їх військово-патріотичного виховання.

Згідно з частиною першою статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в адміністративно-територіальних одиницях, де немає військових комісаріатів, відповідні органи місцевого самоврядування, керівники підприємств, установ та організацій, у тому числі навчальних закладів, незалежно від підпорядкування і форм власності зобов`язані на вимогу військових комісаріатів сповіщати призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до військових комісаріатів, забезпечувати своєчасне прибуття за цим викликом, у семиденний строк повідомляти районні (міські) військові комісаріати про прийняття на роботу (навчання) та звільнення з роботи (навчання) призовників і військовозобов`язаних.

Відносно позивача, як посадової особи державного підприємства, військовим комісаром прийнято постанову за порушення ним вимог частини першої статті 210-1 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності позивача слугувало те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора ДП «Сватівське лісомисливське господарство», отримавши Розпорядження про оповіщення та забезпечення явки працівника підприємства 30.08.2019 року громадянина ОСОБА_4 , 1993 року народження, не забезпечив явку вищевказаного працівника до ДП «Сватівське ЛМГ» для вручення йому повістки співробітниками РВК, що є порушенням ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», і передбачає відповідальність згідно ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

Отже, статтею 210-1 КУпАП передбачено відповідальність громадян та посадових осіб за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Об`єктом такого правопорушення є порядок управління, встановлений у сфері забезпечення мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Правовою базою в цій сфері є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною першою зазначеної норми закону передбачає невиконання приписів статей 21 та 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію»

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 09 вересня 2019 року, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності позивача є не забезпечення явки працівника підприємства ОСОБА_4 до ДП «Сватівське ЛМГ» для вручення йому повістки співробітниками районного комісаріату.

Стаття 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що підприємства, установи і організації зобов`язані:

планувати і здійснювати заходи щодо розробки мобілізаційних планів та підготовки до виконання покладених на них мобілізаційних завдань (замовлень) і забезпечувати поставку продукції згідно з укладеними договорами (контрактами) та надавати звіти з цих питань відповідним органам виконавчої влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування, які є замовниками мобілізаційних завдань (замовлень);

у разі їх ліквідації (реорганізації) своєчасно сповіщати про це відповідні органи державної влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування, з якими укладено договори (контракти) на виконання мобілізаційних завдань (замовлень);

здійснювати під час мобілізації заходи щодо переведення виробництва (діяльності) на функціонування в умовах особливого періоду;

утримувати в належному стані техніку, будівлі, споруди та об`єкти інфраструктури, що належать для передачі в разі мобілізації Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту або призначені для спільного з ними використання у воєнний час;

сприяти військовим комісаріатам у їх роботі в мирний час та під час мобілізації;

забезпечувати своєчасне прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти та до військових частин;

забезпечувати в разі мобілізації доставку техніки на збірні пункти та у військові частини згідно з мобілізаційними завданнями (замовленнями);

здійснювати заходи щодо підготовки до розгортання спеціальних формувань, призначених для передачі в разі мобілізації до Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, розгортання та передачі їх в особливий період згідно з мобілізаційними планами;

надавати під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні та інші матеріально-технічні засоби Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту згідно з мобілізаційними планами з наступним відшкодуванням їх вартості в порядку, встановленому законом;

створювати та утримувати мобілізаційні потужності, створювати і зберігати мобілізаційний резерв матеріально-технічних і сировинних ресурсів згідно з мобілізаційними завданнями (замовленнями);

забезпечувати формування і ведення страхового фонду документації на продукцію мобілізаційного та оборонного призначення;

вести облік військовозобов`язаних, резервістів і призовників із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час і надавати звітність із цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку;

надавати відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування інформацію, необхідну для планування і здійснення мобілізаційних заходів;

утворювати мобілізаційні підрозділи та призначати працівників з питань мобілізаційної роботи;

сприяти своїм працівникам, які є резервістами, у виконанні ними обов`язків служби у військовому резерві та своєчасному їх направленню до органів військового управління, військових частин;

у разі реєстрації (перереєстрації), переобладнання чи зняття з обліку транспортних засобів, які можуть бути призначені для доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, подавати до відповідних органів та підрозділів, що згідно із Законом України "Про дорожній рух" здійснюють державну реєстрацію та облік транспортних засобів, документи з відміткою районного (міського) військового комісаріату про постановку їх на військовий облік (зняття з військового обліку).

В оскаржуваній постанові військовий комісаріат не конкретизує абзац та частину Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», порушення якої допустив ОСОБА_1 , але під час розгляду справи вказав, що позивач не забезпечив прибуття свого підлеглого ОСОБА_4 до центрального офісу підприємства для вручення повістки, тим самим не сприяв військовому комісаріату у його роботі.

Сприяння, у загальному розумінні це створення відповідних умов для здійснення, виконання чого-небудь, надання підтримки, допомоги.

Згідно листа-роз`яснення Міністерства оборони України від 07.02.2015 № 322/2/964 «Про організацію ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників та відповідальність за порушення такого обліку» щодо виконання обов`язків керівниками стосовно забезпечення явки підпорядкованих працівників до військових комісаріатів, роз`яснено, що відповідно до вимог Законів України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Про військовий обов`язок та військову службу", наказу Міністра оборони України від 15.12.2010 р. № 660 керівники підприємств зобов`язані забезпечувати своєчасне прибуття працівників за викликом військового комісаріату, а також постійно здійснювати контроль за дотриманням працівниками правил військового обліку.

Виконання згаданої правової норми зобов`язує керівників вжити всіх передбачених законодавством заходів щодо прибуття працівників за викликом військового комісаріату, а також створити необхідні умови щодо виконання військовозобов`язаними своїх обов`язків.

Примірний алгоритм дій керівника може бути таким: з отриманням розпорядження військового комісаріату про виклик працівників необхідно видати наказ керівника про направлення військовозобов`язаних до військового комісаріату із зазначенням терміну прибуття та призначенням старшого від підприємства;

довести зазначений наказ до військовозобов`язаних;

у разі невиконання військовозобов`язаними вимог наказу та неприбуття до військового комісаріату письмово повідомити про порушників правил військового обліку військового комісара, а також направити повідомлення до органів внутрішніх справ про доставку до військового комісаріату військовозобов`язаних, які ухиляються від виконання військового обов`язку в запасі.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що директор ДП «Сватівське лісомисливське господарство» ОСОБА_1 , отримавши Розпорядження військового комісара про оповіщення та забезпечення явки працівника підприємства громадянина ОСОБА_4 на 30.08.2019 року до центрального офісу підприємства, видав наказ про оповіщення ОСОБА_4 про необхідність такої явки. Зазначений наказ було доведено до відома ОСОБА_4 , про що свідчи підпис останнього. Було повідомлено Сватівський військовий комісаріат про оповіщення ОСОБА_4 про необхідність явки, а також, після неприбуття ОСОБА_4 у визначений час, направлене повідомлення до органів внутрішніх справ про осіб, які ухиляються від виконання військового обов`язку.

Також, як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_4 , на підприємстві його неодноразово своєчасно повідомляли про необхідність явки до військкомату, вручали повістки, знайомили з наказами, повідомляли про відповідальність за неявку. Директор підприємства ОСОБА_1 особисто телефонував йому та повідомляв про необхідність терміново прибути на підприємство, де його чекали співробітники військового комісаріату.

Таким чином, ОСОБА_1 , у відповідності до вимог чинного законодавства, виконував усі дій щодо сприяння військовому комісаріату у його роботі, зокрема щодо оповіщення та забезпечення явки працівника ДП «Сватівське лісомисливське господарство» ОСОБА_4 до ДП «Сватівське ЛМГ» для вручення йому повістки співробітниками районного військового комісаріату.

Надаючи оцінку доказам, суд визнає письмові пояснення ОСОБА_6 , долучені відповідачем до відзиву, необґрунтованими, оскільки останні не є належними доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності вказана особа у судовому засіданні не допитувалася та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому її покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Також, суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_7 в частині часу перебування ОСОБА_4 на підприємстві 30.08.2019 року, а саме знаходження останнього на підприємстві близько 08-00 год., оскільки вони спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Таким чином, доказів на ствердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП відповідач суду не надав та не довів правомірності рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Статтею 235 КУпАП передбачено, що військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про умисне зіпсуття обліково-військових документів чи втрату їх з необережності, про неявку на виклик у військовий комісаріат, про неподання у військові комісаріати списків юнаків, які підлягають приписці до призовних дільниць, про прийняття на роботу військовозобов`язаних і призовників, які не перебувають на військовому обліку, про незабезпечення сповіщення військовозобов`язаних і призовників про їх виклик у військові комісаріати, перешкоду їх своєчасній явці на збірні пункти чи призовні дільниці, про несвоєчасне подання документів, необхідних для ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників, несповіщення їх про виклик у військові комісаріати, про неподання відомостей про військовозобов`язаних і призовників (статті 210, 210-1, 211 - 211-6).

Статтею 210-1 визначено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвища, ім`я по батькові посада посадової особи) яка винесла постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Зі змісту оспорюваної постанови слідує, що посадова особа у вищевказаному процесуальному документі не відобразила необхідних елементів події адміністративного правопорушення та конкретно не зазначила в резолютивній частині постанови нормативно-правовий акт (частину, пункт, абзац) норми якого порушені. Приписи ст. 210-1 КУпАП, за якою позивача пригнуто до адміністративної відповідальності, передбачають відповідальність громадян та посадових осіб за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Вказана норма є загальною за змістом, оскільки її диспозиція є бланкетною (тобто котра, не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи тільки частину із них, відсилає до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність).

А відтак, компетентна особа повинна в протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності у зрозумілій формі зазначити в чому конкретно полягало порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Зокрема, у протоколі необхідно було вказати абзац, частину ст. 21 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і викласти зміст певної норми, вимоги якої порушила винна особа, а також зазначити форму його вини. Такі ж самі вимоги закон висуває й до складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Вимога закону щодо обов`язкового зазначення нормативного акта, який особа порушила, спрямована на забезпечення законності рішень, які приймаються, та виключає двозначність тлумачення складу адміністративного діяння, за вчинення якого на винну особу накладається адміністративне стягнення. Дані вимоги при складенні постанови не було дотримано.

Також, постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а саме не визначена кваліфікація дій ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ст. 210-1 КУпАП, але стаття 210-1 КУпАП має дві частини, тобто зі змісту постанови не можливо встановити саме за якою частиною статті 210-1 КУпП позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладене адміністративне стягнення. Вищезазначене обумовлює протиправність оскаржуваної постанови, оскільки має місце неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при винесені оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без зміни, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що постанова військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 09 вересня 2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.210-1 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення необхідно закрити.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 16 Закону України «Про оборону України», ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст. 210, 247, 251, 258, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

Ухвалив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , місце перебування: АДРЕСА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 09 вересня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адмінстративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальністю за ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., справу провадженням закрити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14 листопада 2019 року.

Суддя А.С. Река