Справа № 175/1593/19
Суддя: Озерянська Ж. М.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/1593/19
Провадження № 2-а/175/28/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Лукієнко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського ГРПП Південного ВП в Кам?янському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Линяк Юрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд постанову поліцейського ГРПП Південного ВП в Кам?янському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Линяк Ю.В. серії ДПО18 №110456 від 13 квітня 2019 року про притягнення її, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП - скасувати, а провадження у адміністративній справі про притягнення її, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Позивачка ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі (а.с.26).

Відповідач поліцейський ГРПП Південного ВП в Кам?янському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Линяк Ю.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.16), за інформацією з офіційного сайту «Укрпошта» поштове відправлення №016 на ім`я відповідача поліцейського Линяк Ю.В. вручено особисто (а.с.25), відзив на позов відповідач не подавав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Встановлено, що поліцейським ГРПП Південного ВП в Кам?янському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Линяк Ю.В. при несенні служби 13 квітня 2019 року о 16-30 год. в м. Кам?янське по вул. Січеславський шлях, 86, виявив адміністративне правопорушення, а саме: ОСОБА_1 керувала буксирувальним транспортним засобом без ввімкнутої попереджувальної аварійної сигналізації, та не пред`явила для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п.2.1(ґ), 23 ПДР України (а.с.10). За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил, до ОСОБА_1 інспектором було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №110456 від 13 квітня 2019 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пп.«ґ» п.9.1 розділу 9 Правил дорожнього руху України, аварійна сигналізація належить до попереджувальних сигналів. Так, у відповідності п.9.9(г) Правил дорожнього руху України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена на механічному транспортному засобі, що буксирується.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п.2.1(ґ) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року №1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, у ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Однак, відповідачем жодними належними та допустимим доказами не доведено факту вчинення ОСОБА_1 . зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення у виді порушень п.9.9(г) ПДР України, зокрема інспектор поліції не пересвідчився в тому, що про буксируванні транспортного засобу дійсно не було ввімкнено аварійні світлову сигналізацію. Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. ст. 122 КУпАП, представлені не були. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Щодо вимог позивача щодо скасування постанови за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд приходить до наступного.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №110456 від 13 квітня 2019 року ОСОБА_1 не мала при собі поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, внаслідок чого вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853, передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пункт 8 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна бути заслухана, досліджені докази і вирішені клопотання (п. 9 розділу ІІІ Інструкції).

Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №110456 від 13 квітня 2019 року, були порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема не з`ясовано: чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Не зазначено, на підставі чого був зроблений висновок, яким чином перевірялися вказані обставини.

Неналежне оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, невідповідність постанови по справі про адміністративне правопорушення фактичним обставинам, встановленим в суді, свідчать про недоведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію», передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Дослідивши матеріали справи, а саме, копію постанови серії ДПО18 №110456 від 13 квітня 2019 року, суд дійшов висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено факт здійснення позивачем правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідач - працівник органу Національної поліції, при вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, не вжив заходів для забезпечення всебічного повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення всупереч положенням Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не врахував достатність та допустимість доказів, наявність вини позивача, без достатніх підстав виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

До суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, представлені не були.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Підсумовуючи наведене, встановивши відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі, оскільки відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано достатніх доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови серії ДПО18 №110456 від 13 квітня 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно ч. 5 ст. 139 КАС якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу ч. 5 ст. 139 КАС України вбачається, що судові витрати зі сплати судового збору могли бути стягнуті з відповідача на користь інших учасників справи в разі понесення такими учасниками судових витрат. У цій справі позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП та не ніс судових витрат зі сплати судового збору. Також, вказана норма Кодексу адміністративного судочинства України не передбачає стягнення з відповідача судового збору на користь держави.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в порядку ст.. 139 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 122, 126, 251, 289 КпАП України, п.2.1(ґ), 9.9(г) Правил дорожнього руху України, ст. ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Поліцейського ГРПП Південного ВП в Кам?янському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Линяк Юрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову поліцейського ГРПП Південного ВП в Кам?янському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Линяк Юрія Володимировича серії ДПО18 №110456 від 13 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП - скасувати.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення .У разі проголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в письмову провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж.М. Озерянська

Повний текст рішення виготовлено 18 листопада 2019 року.