Справа № 240/4836/18
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/4836/18

Головуючий у І інстанції: Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

08 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (ГУ ПФУ в Житомирській області) в якому просив:

-визнати неправомірними дії відповідача щодо обчислення, нарахування та виплати пенсії з 01.04.2012 в розмірі, меншому від встановленого законом, та відмови в перерахунку та виплаті пенсії в розмірі, обчисленому відповідно до законодавства України;

- зобов`язати відповідача провести з 01.04.2012 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% сум грошового забезпечення у відповідності до довідки №85/10133 УМВС України в Житомирській області від 04.06.2012 з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату пенсії у відповідності до Закону України №2050-111 від 01.01.2001.

- встановити судовий контроль на виконання судового рішення шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року адміністративний позов частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 2005 року отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (Закон № 2262-XII) із розрахунку 90 % від грошового забезпечення на відповідній посаді.

Так, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 у справі №806/2120/18 зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення з 01.01.2016 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області від 21.03.2018 № 85/10133.

30 серпня 2018 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою, у якій просить провести перерахунок та виплату пенсії з червня 2012 року з урахуванням 90% грошового забезпечення та компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії, проте листом від 13.09.2018 №Ш-3915 відповідачем відмовлено у такому перерахунку.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Проте, перевіряючи правомірність розгляду Житомирським окружним адміністративним судом даного адміністративного спору, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, зокрема, прийняття до провадження позовної заяви ОСОБА_1 , прийняття рішення по суті, в той час, як позивачем грубо порушено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, який передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України.

Так, ч. 1 ст. 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Колегія суддів враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Крім того, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримає пенсію відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону № 2262-XII перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач звертаючись до суду з позовом 09 жовтня 2018 року просив зобов`язати відповідача здійснити підвищення пенсії починаючи з 01.04.2012 року. Позивач вказує, що про порушення своїх прав дізнався у вересні 2018 року, отримавши лист відповідача про відмову у здійсненні перерахунку.

Колегія суддів звертає увагу, що пенсію позивач отримував щомісячно, тому про порушення свого права позивач дізнався, не отримавши такого забезпечення у належному розмірі у 2012 року. Перебіг строку звернення до суду з вимогами про її виплату у певному розмірі за кожен конкретний місяць розпочинається у цьому місяці.

Отже, позивач про порушене право мав дізнатися на протязі 2012 року, та у визначений процесуальним законом строк звернутися до суду з відповідним позовом.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, у позові позивач не навів жодних поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №173/1242/17.

При цьому, із матеріалів справи встановлено, що перерахунок пенсії позивача у розмірі 90% грошового забезпечення здійснено з 01.01.2016 року на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/2120/18.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач знав про порушення свого права при щомісячному отриманні пенсії у 2012 році, а тому суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про прийняття рішення по сутті позовних вимог, не вирішивши попередньо питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, не встановив обставин, які б свідчили про поважність причин звернення із даним позовом поза межами встановленого Кодексом адміністративного судочинства строку, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 243, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.