Справа № 160/4697/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2019 року Справа № 160/4697/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.
при секретарі судового засідання Андріяш А.М.
представника позивача Левченко В.А.
представника відповідача Гейдей З.В.
представника відповідача Резнікові Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства «Нафтатранссервіс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
23.05.2019 р. Приватне підприємство «Нафтатранссервіс» (надалі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (надалі - відповідач), в якій (з урахуванням останніх уточнень від 19.06.2019 р.) просить скасувати податкові повідомлення рішення:
форми В4 про зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість на 331621,00 грн.;
та рішення про застосування фінансових санкцій № 000029/04-36-14-10/30442560 від 06.05.2019 р.
Обґрунтування позову полягає в тому, що оскаржувані рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області прийняті без достатніх на те правових підстав, без врахування первинних та інших бухгалтерських документів, наявність порушень аргументована численними припущеннями контролюючого органу. Приватне підприємство «НАФТАТРАНССЕРВІС» вважає, що перевірка проведена контролюючим органом поверхнево, розрахунки податкових зобов`язань є неточними, такими, що зроблені без урахування даних первинних та бухгалтерських документів, наданих підприємством як для проведення перевірки, так і доданих ним до заперечень, заперечення та розрахунки підприємства не враховані, дані щодо яких неодноразова було вказано на невідповідність не виправлені, механізм перевірки дотримання підприємством вимог податкового законодавства, зокрема в частині виявлення розбіжностей придбаного та реалізованого товару обраний невірно та не відповідає вимогам чинного законодавства, а відповідно і визначені в оскаржуваних податкових повідомленнях рішеннях та рішеннях про застосування штрафних санкцій суми грошових зобов`язань є такими, що визначені без достатніх на те правових підстав, прийняті контролюючим органом рішення в цілому є незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Аналіз змісту актів перевірки від 11.03.2019 р. та від 26.04.2019 р. свідчить про те, що контролюючий орган дійшов хибних висновків. При цьому, до заперечення на Акт перевірки, ним були подані детальні пояснення та розрахунки відносно кожного питання, проте вони не були прийняті відповідачем до уваги.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду, справа №160/4697/19 передана на розгляд судді Віхровій В.С.
У відповідності до ч.1 ст.173 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.
Стаття 174 КАС України визначає, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Згідно положень ст.ст.175, 182 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач - заперечення.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст.192 КАС України).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі викликом сторін у судового засідання на 10.10.2019 р. о 10:10 год.
Судове засідання 10.10.2019 р. було відкладено у зв`язку із ознайомленням новим представником позивача з матеріалами позовної заяви.
19.06.2019 р. через канцелярію суду було подано зміни та доповнення до позовної заяви, позовна заява була викладена у новій редакції.
Ухвалою суду від 21.06.2019 р. суд перейшов до розгляду справи в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 22.07.2019 р. о 10:40 год.
12.07.2019 р. через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти позовних вимог та викладає обставини, встановлені під час перевірки та які за змістом аналогічні тим, що наведені у Актах перевірки. Відповідач вважає, що податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування фінансових санкцій були прийняті ним у відповідності до норм закону та в межах наданих повноважень.
У підготовче судове засідання 22.07.2019 р. прибули уповноважені представники сторін. У зв`язку із неотриманням позивачем відзиву на позовну заяву та необхідності надання додаткового часу для ознайомлення з відзивом, надання відповіді на відзив на позовну заяву, розгляд справи відкладено до 10:00 год. 21.08.2019 р.
Підготовче судове засідання 21.08.2019 р. було відкладено до 10:50 год. 04.09.2019 р. у зв`язку із клопотанням представника позивача про неможливість прибути у судове засідання, призначене на цю дату.
Ухвалою суду від 21.08.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.
Також, засобами електронного зв`язку суду, 21.08.2019 р. від позивача надійшли додаткові документи по справі та клопотання про витребування доказів.
Розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, суд дійшов висновку про його обґрунтованість у зв`язку із чим ухвалою суду від 23.08.2019 р. клопотання задоволено та витребувано у Прокуратури Дніпропетровської області вилучені за клопотанням прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності молодшого радника юстиції Гандзюк А.В. документи та інші первинно-облікові документи згідно опису речей та документів, вилучених під час обшуку (справа №210/48/18, провадження №1-кс/210/1733/18).
У підготовче судове засідання 04.09.2019 р. прибули уповноважені представники сторін.
Представником відповідача подано клопотання про залучення до матеріалів справи копії вироку по справі Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу №210/6645/18.
Представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів по справі щодо предмету спору.
У зв`язку із необхідністю надання представником відповідача додаткових доказів по справі судове засідання відкладено до 12:00 год. 23.09.2019 р.
23.09.2019 р. засобами електронного зв`язку суду від Прокуратури Дніпропетровської області були подані письмові пояснення на виконання ухвали суду від 23.08.2019 р.
Судом ухвалено закінчити підготовче провадження у справі та призначити розгляд справи по суті на 16.10.2019 р. об 11:00 год.
У судове засідання 16.10.2019 р. прибули уповноважені представники сторін.
Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив уточнені позовні вимоги задовольнити.
Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази наявні у суду, заслухавши пояснення учасників справи, суд, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Не погоджуючись із вказаним Актом перевірки, ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС», 25.03.2019 р. подало заперечення до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
На підставі виявлених Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області порушень під час перевірок були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:
форми «В4» про зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість на 331621,00 грн.;
Не погоджуючись з сумами донарахованих грошових зобов`язань та штрафними санкціями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Згідно даних податкового органу, в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування фінансових санкцій полягли наступні обставини.
Перевіркою відображених у рядку 01 декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» показників за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2018 р. встановлено, що на формування цих показників мали вплив наступні господарські операції:
оптова та роздрібна торгівля нафтопродуктами (бензин, газ, дизельне паливо, олива моторна), роздрібна торгівля продуктами харчування, алкогольними та безалкогольними напоями, цигарками на АЗС та іншими товарами;
реалізація послуг (надання послуг оренди майна, транспортних послуг, послуг спецтехніки. послуг зберігання товару);
інші доходи (доход від реалізації основних засобів, доход від продажу іноземної валюти, позитивні курсові різниці, отримані штрафи, відсотки банку, нараховані на залишки по розрахунковим рахункам).
Перевіркою повноти визначення задекларованих платником податків показників у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2018 р. встановлено:
- заниження доходів на загальну суму 56885923,00 грн., в т.ч. за 2015 рік на суму 2887813,00 грн., за 2016 рік на суму 25763729,00 грн., за 2017 рік на суму 15939869.00 грн., за 9 міс. 2018 на суму 12294512,00 грн.
Перевіркою повноти визначення задекларованих платником податків показників у рядку 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» показників за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2018 р. встановлено:
- заниження доходів на загальну суму 56885923,00 грн, в т.ч. за 2015 рік на суму 2887813,00 грн., за 2016 рік на суму 25763729,00 грн., за 2017 рік на суму 15939869,00 грн., за 9 місяців 2018 на суму 12294512,00 грн.
Видаткові та податкові накладні підписано з боку продавця директором ПП «Нафтатранссервіс» Недерицею В.М.
Довіреності виписані ТОВ «Біг Профіт Плюс» на отримання товару на підприємстві ПП «Нафтатранссервіс» відсутні.
Згідно п.2.1 Договору від 17.08.2016 р. №С-02-1708 постачання товару здійснюється партіями на умовах ЕХW (франко склад продавця) ст. Грековата (світлі нафтопродукти) вул. Уборевича, 48 (масла, мастила).
До перевірки не надано акти прийому - передачі товару, товарно - транспортні накладні, у зв`язку з чим не можливо підтвердити фактичний рух товару від постачальника до покупця, невідомо якими транспортними засобами здійснювалось перевезення товару.
Розбіжності згідно додатку №5 між зобов`язаннями ПП «Нафтатранссервіс» та податковим кредитом ТОВ «Біг Профіт Плюс» складають 5333,33 грн. (не відображено контрагентом податковий кредит).
місце реєстрації 1028 ГУ ДФС У КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ (М.БОРИСПІЛЬ);
основний вид діяльності - 46.90 - НЕСПЕЦІАЛІЗОВАНА ОПТОВА ТОРГІВЛЯ;
стан платника 0 ПЛАТНИК ЗА ОСНОВНИМ МІСЦЕМ ОБЛІКУ;
звіт за формою 1-ДФ не подано, у зв`язку з чим чисельність робітників не відома;
декларацію з податку на прибуток та фінансову звітність за 2016 рік не подано, тобто підприємством не задекларовані доходи та податок на прибуток;
інформація щодо основних фондів, транспортних засобів, складських приміщень відсутня;
підприємство з моменту реєстрації звітувало лише за 3 місяці (з липня по вересень 2016 р.);
свідоцтво платника ПДВ №200269262 з початком дії 01.07.2016 р. анульовано 16.02.2018 р. з причин відсутності поставок та ненадання декларацій.
Згідно п.1.2 Договору на отримання нафтопродуктів та газу постачальник видає покупцю талони за видами та кількістю нафтопродуктів та газу, які будуть отоварені в момент їх пред`явлення на АЗС. Приймання - передача талонів здійснюється за місцезнаходженням постачальника та оформлюється видатковою накладною.
До перевірки акти прийому - передачі талонів не надані.
місце реєстрації - 1521 ГУ ДФС В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ (ОВІДІОПОЛЬСЬКИЙ РАЙОН);
основний вид діяльності - 46.32-ОПТОВА ТОРГІВЛЯ М`ЯСОМ І М`ЯСНИМИ ПРОДУКТАМИ;
стан платника 0 ПЛАТНИК ЗА ОСНОВНИМ МІСЦЕМ ОБЛІКУ;
звіт за формою 1-ДФ не подано, у зв`язку з чим чисельність робітників не відома;
декларацію з податку на прибуток та фінансову звітність за 2016 рік не подано, тобто підприємством не задекларовані доходи та податок на прибуток до сплати;
інформація щодо основних фондів, транспортних засобів, складських приміщень відсутня;
підприємством подано останню податкову звітність за квітень 2016 р., де задекларовано від`ємне значення ПДВ;
свідоцтво платника ПДВ №200252222 з початком дії 02.02.2016 р. анульовано 15.06.2018 р. з причини ненадання декларацій протягом року;
директор підприємства, - ОСОБА_1 також є засновником, директором та головним бухгалтером 27 підприємств, що знаходяться в Київській та Одеській областях.
Аналізом ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності ТОВ «Джета Трейд» встановлено наступне: ТОВ «Джета Трейд» здійснює придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально-технічним та технологічнім можливостям ТОВ «Джета Трейд» (придбання шлакопортландцементу, бензину, дизпалива, газу та ін.). Крім того, у ТОВ «Джета Трейд» відсутнє придбання послуг, необхідних для ведення господарської діяльності (оренди офісу (складів), навантажувальних та розвантажувальних послуг, транспортних послуг та інше). На продаж товарів підприємством не зареєстровано жодної податкової накладної.
Згідно п.1.2 Договору на отримання нафтопродуктів та газу Постачальник видає покупцю талони за видами та кількістю нафтопродуктів та газу, які будуть отоварені в момент їх пред`явлення на АЗС. Приймання - передача талонів здійснюється за місцезнаходженням постачальника та оформлюється видатковою накладною. До перевірки акти прийому - передачі талонів не надано.
місце реєстрації -2656 ГУ ДФС У М.КИЄВІ (ПОДІЛЬСЬКИЙ Р-Н М.КИЄВА);
основний вид діяльності - 46.90-НЕСПЕЦІАЛІЗОВАНА ОПТОВА ТОРГІВЛЯ;
стан платника - 0 ПЛАТНИК ЗА ОСНОВНИМ МІСЦЕМ ОБЛІКУ;
звіт за формою 1-ДФ не подано, у зв`язку з чим чисельність робітників не відома;
декларацію з податку на прибуток за 2017 рік не подано, тобто підприємством не задекларовані доходи та податок на прибуток;
фінансовий звіт подано за 1 кв.2017 р. з нульовими показниками;
інформація щодо основних фондів, транспортних засобів, складських приміщень відсутня;
підприємством подано останню податкову звітність за квітень 2016 р., де задекларовано від`ємне значення ПДВ;
свідоцтво платника ПДВ №200298093 з початком дії 01.01.2017 р. анульовано 31.05.2018 р. з причини ненадання декларацій протягом року;
Аналізом ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності підприємств встановлено наступне: ТОВ «Валіон Груп» здійснює придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування га зберігання (придбання м`яса, сала, масла, цукерок, газу, дизельного палива та ін.). Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально-технічним та технологічнім можливостям ТОВ «Валіон Груп». Крім того, у ТОВ «Валіон Груп» відсутнє придбання послуг, необхідних для ведення господарської діяльності (оренди офісу (складів), навантажувальних та розвантажувальних послуг, транспортних послуг, та інше). На продаж товарів підприємством не зареєстровано жодної податкової накладної.
Згідно п.1.2 Договору на отримання нафтопродуктів та газу постачальник видає покупцю талони за видами та кількістю нафтопродуктів та газу, які будуть отоварені в момент їх пред`явлення на АЗС. Приймання - передача талонів здійснюється за місцезнаходженням постачальника та оформлюється видатковою накладною. До перевірки акти прийому - передачі талонів не надано.
місце реєстрації 2655 ГУ ДФС У М.КИЄВІ (ПЕЧЕРСЬКИЙ Р-Н М.КИЄВА);
основний вид діяльності - 46.90 НЕСПЕЦІАЛІЗОВАНА ОПТОВА ТОРГІВЛЯ;
стан платника 0 ПЛАТНИК ЗА ОСНОВНИМ МІСЦЕМ ОБЛІКУ;
звіт за формою 1 -ДФ не подано, у зв`язку з чим чисельність не відома;
декларацію з податку на прибуток та фінансову звітність за 2017 рік не подано, тобто підприємством не задекларовані доходи та податок на прибуток до сплати;
інформація щодо основних фондів, транспортних засобів, складських приміщень відсутня;
з моменту реєстрації підприємством подано податкову звітність 3 місяці (з березня по травень 2017);
свідоцтво платника ПДВ №200298307 з початком дії 01.01.2017 р. анульовано 23.06.2018 р. з причини ненадання декларацій протягом року;
Крім того, у TОB «ТК Арктур» відсутнє придбання послуг, необхідних для ведення господарської діяльності: оренди офісу (складів), навантажувальних та розвантажувальних послуг, транспортних послуг та інше. На продаж товарів підприємством не зареєстровано жодної податкової накладної.
В ході перевірок не надані договори на реалізацію товарів, видаткові накладні, чеки, товарно - транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (газу), сертифікати, паспорти на даний вид товару. Згідно даних бухгалтерського обліку по рахунку № 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», облік вищевказаних контрагентів відсутній.
Листом №3 від 21.01.2019 р. ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» повідомило ГУ ДФС у Дніпропетровській області про неможливість надання до перевірки документів в повному обсязі, у зв`язку з тим, що 28.08.2018 р. в ході обшуку, проведеного слідчими другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях регіональної прокуратури Дніпропетровської області, була вилучена частина документів.
Фахівцями ГУ ДФС у Дніпропетровській області з метою якісного проведення перевірки прокурору другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області, молодшому раднику юстиції Гандзюку А. було направлено лист №1169/9/04-36-14-20 від 28.01.2019 р. про надання доступу до оригіналів первинних документів ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС».
Згідно усних пояснень, наданих в ході перевірки головним бухгалтером ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» - ОСОБА_5 , встановлено, що реалізація паливно-мастильних матеріалів вищезазначеним підприємствам здійснювалась без укладання угод, через мережу АЗС, розрахунки здійснювались в готівковій формі та платіжними картками, що підтверджується копіями чеків; в бухгалтерському обліку реалізація товару відображена по pax.361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» у складі реалізації на кінцевого споживача.
Аналізом ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності ТОВ «УКРАГРОЛІНК» встановлено наступне: ТОВ «УКРАГРОЛІНК» здійснює придбання бензину, газу скрапленого, дизельного палива, продуктів харчування, транспортних, вантажних перевезень, реалізує транспортно-експедиційні послуги.
У ТОВ «УКРАГРОЛІНК» відсутнє придбання товарів та послуг, необхідних для ведення господарської діяльності (електроенергії, оренди офісу, виробничих потужностей, навантажувально-розвантажувальних робіт, та ін.), відсутня інформація щодо наявності власних виробничих потужностей.
Дані факти свідчать про відсутність у підприємств необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині придбання, зберігання, реалізації товару, наміру отримання доходу та здійснення лише документального оформлення господарських операцій.
Вищевказаним підприємством не були подані до податкового органу податкові розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ); звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів ДФС (форма Д4); повідомлення про прийняття працівників на роботу за весь період діяльності за місцем реєстрації.
місце реєстрації - 407 ГУ ДФС У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛ. (М.НІКОПОЛЬ);
основний вид діяльності - 49.41 - ВАНТАЖНИЙ АВТОМОБІЛЬНИЙ ТРАНСПОРТ;
стан платника - «0» платник податків за основним місцем обліку;
свідоцтво платника ПДВ № 200334072 від 01.05.2017 р. (діюче);
згідно Звіту про фінансовий стан за 2017 рік основні засоби відсутні;
чисельність працівників, згідно звітів за формою 1-ДФ - 2 особи;
за даними декларації з податку на прибуток за 2017 рік, дохід підприємства складає 2861,1 тис. грн., податок на прибуток 5,7 тис. грн.,
в деклараціях з податку на додану вартість податкові зобов`язання декларувались на рівні податкового кредиту.
Аналізом ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності ТОВ «СУВ-ТРАНС» встановлено наступне: ТОВ «СУВ-ТРАНС» здійснює придбання бензину, газу скрапленого, дизельного палива, продуктів харчування, транспортних вантажних перевезень; реалізує транспортно-експедиційні послуги.
У ТОВ «СУВ-ТРАНС» відсутнє придбання товарів та послуг, необхідних для ведення господарської діяльності (електроенергії, оренди офісу. виробничих потужностей, навантажувально-розвантажувальних робіт, та ін.), відсутня інформація щодо наявності власних виробничих потужностей.
Дані факти свідчать про відсутність у підприємств необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині придбання, зберігання, реалізації товару, наміру отримання доходу та здійснення лише документального оформлення господарських операцій.
Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу 30.11.2018 р. винесено обвинувальний вирок у відношенні ОСОБА_7 за ч.1 ст.205 КК України (справа №210/6645/18, провадження №1-кп/210/728/18), який набрав чинності.
місце реєстрації 407 ГУ ДФС У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛ. (М.НІКОПОЛЬ);
основний вид діяльності - 49.41 - ВАНТАЖНИЙ АВТОМОБІЛЬНИЙ ТРАНСПОРТ;
стан платника - «0» платник податків за основним місцем обліку;
свідоцтво платника ПДВ № 200345990 від 01.08.2017 р. (діюче);
згідно Звіту про фінансовий стан за 2017 рік вартість основних засобів - 20,00 тис. грн.;
чисельність працівників, згідно звітів за формою 1-ДФ - 1 особа;
за даними декларації з податку на прибуток за 2017 рік. дохід підприємства складає 2216,5 тис. грн., податок на прибуток - 1 грн.,
в деклараціях з податку на додану вартість податкові зобов`язання декларувались на рівні податкового кредиту, декларувалось від`ємне значення ПДВ
Аналізом ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності ТОВ «СУВ-ТРАНС» встановлено наступне: ТОВ «ЄВРО-СУВ-ТРАНС» здійснює придбання бензину, газу скрапленого, дизельного палива, продуктів харчування; реалізує транспортно-експедиційні послуги. У ТОВ «ЄВРО-СУВ-ТРАНС» відсутнє придбання товарів та послуг, необхідних для ведення господарської діяльності (електроенергії, оренди офісу, виробничих потужностей, навантажувально-розвантажувальних робіт, та ін.), власні виробничі потужності є недостатніми для здійснення господарської діяльності підприємства в задекларованих обсягах.
Дані факти свідчать про відсутність у підприємств необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині придбання, зберігання, реалізації товару, наміру отримання доходу та здійснення лише документального оформлення господарських операцій.
Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу 30.11.2018 винесено обвинувальний вирок у відношенні ОСОБА_7 за ч.1 ст.205 КК України, який набрав чинності.
Аналізом ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності ТОВ «ЄВРОТРАНС-СКТ» встановлено наступне: ТОВ «ЄВРОТРАНС-СКТ» здійснює придбання: бензину, газу скрапленого, дизельного палива, продуктів харчування, транспортних вантажних перевезень; реалізує транспортно-експедиційні послуги.
У ТОВ «ЄВРОТРАНС-СКТ» відсутнє придбання товарів та послуг, необхідних для ведення господарської діяльності (електроенергії, оренди офісу, виробничих потужностей, навантажувально-розвантажувальних робіт, та ін.), власні виробничі потужності є недостатніми для здійсненні господарської діяльності підприємства в задекларованих обсягах.
Дані факти свідчать про відсутність у підприємств необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині придбання, зберігання, реалізації товару, наміру отримання доходу та здійснення лише документального оформлення господарських операцій.
Директором та засновником підприємства ТОВ «ЄВРОТРАНС-СКТ» з моменту реєстрації і по даний час є ОСОБА_8 .
У ТОВ «ТРАНС-СКТ» відсутнє придбання товарів та послуг, необхідних для ведення господарської діяльності (електроенергії, оренди офісу. виробничих потужностей, навантажувально-розвантажувальних робіт, та ін.), власні виробничі потужності є недостатніми для здійснення господарської діяльності підприємства в задекларованих обсягах.
Дані факти свідчить про відсутність у підприємств необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині придбання, зберігання, реалізації товару, наміру отримання доходу та здійснення лише документального оформлення господарських операцій.
Враховуючи вищевикладене, в ході перевірок було встановлено, що підприємство ПП «Нафтатранссервіс» не мало можливості реалізувати товар (газ, нафтопродукти, талони) на адресу вищевказаних підприємств у зв`язку з тим, що дані підприємства були створені та використовувались з метою лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям. Дані операції не можуть вважатися вчиненими в межах господарської діяльності платника податків, оскільки для цілей оподаткування враховані не у відповідності з їх дійсною економічною метою. Сукупність фактів та обставин, що характеризують діяльність суб`єкта господарювання, задіяного в ланцюгу, свідчить про те, що метою його функціонування є створення виключено документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди.
З урахуванням вищевикладеного, перевіряючі дійшли висновку, що первинні документи свідчать про відсутність факту реального вчинення господарських операції між ПП «Нафтатранссервіс» та ТОВ «Біг Профіт Плюс», ТОВ «Джета Трейд», ТОВ «Валіон Груп», ТОВ «ТК Арктур», ТОВ «Украгролінк», ТОВ «Транс-СКТ», ТОВ «Сув-Транс», ТОВ «Евротранс СКТ», ТОВ «Евро -Сув-Транс». Товар, який вказано в документах на реалізацію, оформлених ПП «Нафтатранссервіс» не міг бути реалізованим на адресу вищевказаних підприємств, у зв`язку з відсутністю товарів на складі та в торгівлі (станом на 30.09.2018 р. відсутні в залишках по рахункам 281 «Товари на складі», 282 «Товари в торгівлі»). Найменування, кількість, ціна за одиницю та загальна вартість газу та нафтопродуктів, визначені підприємством самостійно в документах оформлених для реалізації, яка фактично не відбулась.
Крім того, в ході перевірки проведено співставлення показників бухгалтерського обліку підприємства з даними Єдиного реєстру податкових накладних, Єдиного реєстру акцизних накладних та встановлено розбіжності в обсягах придбаного та реалізованого товару, а саме перевищення обсягів продажу газу та нафтопродуктів над обсягами їх придбання при відсутності вказаних товарів у необхідних обсягах на залишках за даними бухгалтерського обліку підприємства. Тобто виявлені надлишки ТМЦ, що не підтверджені первинними документами щодо їх придбання, у зв`язку з чим такі ТМЦ вважаються безкоштовно отриманими товарами та підлягають в податковому та бухгалтерському обліку включенню до складу доходу, оскільки дотримуються критерії його визнання, передбачені в п. 5 П(С)БО 15. Дохід при безоплатному отриманні товарів відображається у сумі справедливої вартості (п. 21 П(С)БО 15) - сумі, за якою можна продати актив або оплатити зобов`язання за звичайних умов на визначену дату (ціна його реалізації).
В порушення п.134.1 ст.134 Податкового Кодексу України, ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» не включено до доходу вартість безоплатно отриманих товарів в сумі 53252266,00 грн., в т.ч. за 2015 рік в сумі 7780194,00 грн., за 2016 рік в сумі 17482544,00 грн., за 2017 рік в сумі 13536822,00 грн., за 9 місяців 2018 року в сумі 14452706,00 грн.
Таким чином, перевіркою встановлено, що в порушення п.134.1 ст.134 Податкового Кодексу України ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» занижено доходи на загальну суму 74085236,00 грн., в т.ч. за 2015 рік на суму 7780194,00 грн., за 2016 рік на суму 26103562,00 грн., за 2017 рік на суму 20145127,00 грн., за 9 місяців 2018 на суму 20056353,00 грн.
В ході перевірок податковим органом не встановлено відображення в бухгалтерському обліку придбання паливних талонів торгівельної марки «Авіас» та «WOG», у зв`язку з чим паливні талони вважаються безкоштовно отриманими та підлягають в податковому та бухгалтерському обліку включенню до складу доходу, оскільки дотримуються критерії його визнання, передбачені в п. 5 П(С)БО 15. Дохід при безоплатному отриманні товарів відображається в сумі справедливої вартості (п. 21 П(С)БО 15) - сумі, за якою здійснювалась реалізація вказаних талонів офіційними дистриб`юторами торгівельних марок «Авіас» (ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ») та ««WOG» (ТОВ «НАФТАТРЕЙД РЕСУРС») покупцям (за цінами їх реалізації).
Таким чином, в порушення п.134.1 ст.134 Податкового Кодексу України, ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» не включено до доходу вартість безоплатно отриманих товарів в сумі 53252266,00 грн., в т.ч. за 2015 рік в сумі 7780194,00 грн., за 2016 рік в сумі 17482544,00 грн., за 2017 рік в сумі 13536822,00 грн., за 9 місяців 2018 року в сумі 14452706,00 грн.
Таким чином, перевіркою встановлено, що в порушення п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» занижено доходи на загальну суму 74085236,00 грн., в т.ч. за 2015 рік на суму 7780194,00 грн., за 2016 рік на суму 26103562,00 грн., за 2017 рік на суму 20145127,00 грн., за 9 місяців 2018 на суму 20056353,00 грн.
Також, перевіркою достовірності відображених показників у поданих податкових деклараціях і податку на додану вартість за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2018 р. встановлено їх заниження та завищення внаслідок таких порушень.
В ході перевірки встановлено, що підприємство ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» не мало можливості реалізувати товар (паливно-мастильні матеріали) на адресу вищевказаних контрагентів у зв`язку з тим, що дані підприємства були створені та використовувались з метою лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям та не провадили господарську діяльність. У зв`язку із чим, дані операції не можуть вважатися вчиненими в межах господарської діяльності платника податків, оскільки для цілей оподаткування враховані не у відповідності з їх дійсною економічною метою.
Сукупність фактів та обставин, що характеризують діяльність суб`єктів господарювання, задіяних в ланцюгу, свідчить про те, що метою їх функціонування є створення виключено документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди.
За таких обставин, перевірками встановлено, що в порушення п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» завищені податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму у розмірі 3315885,00 грн.
В ході перевірки проведено співставлення показників бухгалтерського обліку підприємства і даними Єдиного реєстру податкових накладних, Єдиного реєстру акцизних накладних та встановлено розбіжності в обсягах придбаного, реалізованого товару та їх залишках за даним перевірки та даними підприємства.
Перевіркою встановлено розбіжності між залишками окремих позицій нафтопродуктів та газу, що визначені за даними бухгалтерського обліку та їх залишками, що визначені за даними перевірки.
Отже, відсутність залишків газу та нафтопродуктів на складі та в торгівлі за даними бухгалтерського обліку підприємства (pax. 281 «Товари на складі» та 282 «Товари в торгівлі») свідчить про те, що придбані газ та нафтопродукти реалізовані підприємством ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» не встановленим особам. Найменування, кількість, ціна за одиницю та загальна вартість паливно-мастильних матеріалів визначені підприємством самостійно в документах оформлених для реалізації, яка фактично не відбулась.
Таким чином, в порушення пп. г) п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» занижені податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму у розмірі 7362349,00 грн.
від 16 до 30 календарних днів на загальну суму ПДВ 15,66 грн.
Крім того, підприємством ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» не виписано та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на суму занижених податкових зобов`язань з податку на додану вартість внаслідок реалізації паливно-мастильних матеріалів невстановленим особам (без урахування терміну позовної давності).
Відтак, в порушення ст.201 Податкового кодексу України, ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» не зареєстровано податкові накладні в ЄРПН, без урахування терміну позовної давності (ст. 102 ПКУ) на суму ПДВ - 10090844,00 грн.
Перевірками встановлено розбіжності між залишками окремих позицій нафтопродуктів та газу, що визначені за даними бухгалтерського обліку та їх залишками, що визначені за даними перевірки, а саме їх заниження (відсутність) залишків газу та нафтопродуктів на складі та в торгівлі за даними бухгалтерського обліку підприємства (pax. 281 «Товари на складі» та 282 «Товари в торгівлі») свідчить про реалізацію товару невстановленим особам.
Перевірками повноти визначення акцизного податку з роздрібного продажу пального за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. встановлено, що в порушення п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214, п.217.1 ст.217 Податкового кодексу України, ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» занижено акцизний податок на загальну суму у розмірі 551484,00 грн., в т.ч. за грудень 2015 року в сумі 551484,00 грн.
Перевірками повноти визначення акцизного податку з продажу пального за період з 01.01.2016 р. по 30.09.2018 р. встановлено перевищення ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» обсягів реалізованого пального над обсягами отриманого пального від інших платників акцизного податку, за які сплачено акцизний податок, у зв`язку з чим об`єкт оподаткування акцизним податком, відповідно до пп.213.1.12 п.213.1 ст.213 Податкового кодексу України становить 2213307,00 грн., в т.ч. за грудень 2016 р. в сумі 340124,00 грн., грудень 2017 р. в сумі 1734945,00 грн., вересень 2018 р. в сумі 138238,00 грн.
Всього за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2018 р. ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» занижено акцизний податок з продажу пального на суму сумі 2764791,00 грн, в т.ч. за грудень 2015 року в сумі 551484,00 грн., за грудень 2016 р. в сумі 340124,00 грн., за грудень 2017 р. в сумі 1734945,00 грн., за вересень 2018 р. в сумі 138238,00 грн.
Окрім зазначеного, перевірками встановлено, що в перевіряємому періоді платником податків ПП «Нафтатранссервіс» здійснювалась роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами.
Платником податків отримано відповідні ліцензії.
За таке порушення до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції згідно вимог ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами».
З урахуванням виявлених порушень плановою документальною перевіркою та позаплановою документальною перевіркою ПП «Нафтатранссервіс», які було наведено вище, контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення, які звернені до оскарження.
Аналогічні обставини були наведені представником відповідача у судових засіданнях та відображені у відзиві на позовну заяву.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Системний аналіз вказаної норми свідчить, що лише в разі фактичного здійснення господарської операції документ може вважатися первинним та тим самим підтверджувати реальність проведення такої господарської операції. Тому, якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. А для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, яка має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
При цьому відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Водночас відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Аналіз вищевикладених норм податкового законодавства свідчить, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання послуг із метою їх використання в господарській діяльності. Тому податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтвердженні належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
В інформаційному листі Вищого адміністративного суду України №1936/11/13-11 від 01.11.2011 р. зазначено, що задля вжиття належних заходів із метою встановлення обставин реальності здійснення спірної господарської операції суди повинні витребувати у платника податків ті докази, які не надані учасниками справи, але які, на думку суду, можуть підтвердити або спростувати доводи податкового органу щодо наявності порушень з боку платника податків.
Судом встановлено, що у періоді, який перевірявся ПП «Нафтатранссервіс» мало господарські відносини, зокрема, з наступними контрагентами:
ПП «Нафтатранссервіс» постачало нафтопродукти та газ в порядку та на умовах, визначених Договорами.
За приписами пп. 14.1.191 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду та, відповідно п. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 ПУ України, продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно п.22.1 ст.22 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.
Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Доходи для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток повинні бути фактично отриманими і підтвердженими належними первинними документами, які відображають реальність господарських операцій позивача з суб`єктами господарювання, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п. 135.1 ст. 135 ПК України). Податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу (п.137.1 ст. 137 ПК України).
Основним документом, який визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності є Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» (надалі - Положення (стандарт) 15), затверджене Наказом Міністерства фінансів України 29.11.99 року № 290.
Дохід, відповідно до п.5 Положення, визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Відповідно до п.7 даного Положення, визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами:
дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);
чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);
інші операційні доходи;
Згідно п. 5 Положення, дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) -загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).
Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.
До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.
До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.
Операційна діяльність підприємства, згідно з визначеннями, наведеними в ПСБО 7 «Звіт про рух грошових коштів» - це основна діяльність суб`єкта господарювання, яка приносить дохід, а також інші види діяльності, які не є інвестиційною (придбання і продаж довгострокових активів, а також інших інвестицій, які не є еквівалентами грошових коштів) або фінансовою діяльністю (діяльність, що спричиняє зміни розміру та складу вкладеного капіталу та запозичень суб`єкта господарювання).
Пунктом 8 вказаного Положення визначено, що дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов:
покупцеві передані ризики й вигоди, пов`язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив);
підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами);
сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена;
є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигоди підприємства, а витрати, пов`язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.
За приписами п.6 Положення не визнаються доходами такі надходження від інших осіб:
сума податку на додану вартість, акцизів, інших податків і обов`язкових платежів, що підлягають перерахуванню до бюджету й позабюджетних фондів
сума надходжень за договором комісії, агентським та іншим аналогічним договором на користь комітента, принципала тощо;
сума попередньої оплати продукції (товарів, робіт, послуг);
сума авансу в рахунок оплати продукції (товарів, робіт, послуг);
сума завдатку під заставу або в погашення позики, якщо це передбачено відповідним договором;
надходження, що належать іншим особа;
надходження від первинного розміщення цінних паперів;
сума балансової вартості валюти.
Порядок обчислення податку на прибуток підприємств визначений в ст. 137 Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.
Пунктом 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Відповідно до першого та другого абзаців пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
В свою чергу розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться у безготівковій формі.
Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена Постановою Національного Банку України №22 від 21.01.2004 р. та зареєстрована в Міністерстві юстиції України за № 377/8976 від 29.03.2004 р., яка регулює порядок здійснення безготівкових розрахунків, встановлено, що безготівкові розрахунки це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, внесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів.
Згідно матеріалів справи, ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» розрахунки з ТОВ «БІГ ПРОФІТ ПЛЮС», ТОВ «ДЖЕТА ТРЕЙД», ТОВ «ВАЛІОН ГРУП», ТОВ «ТК АРКТУР» проводились шляхом перерахування останніми грошових коштів на розрахунковий рахунок ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» на підставі розрахункових документів - платіжних доручень.
Інструкцією встановлено, що банки перевіряють відповідність заповнення реквізитів розрахункових документів клієнтів на відповідність вимогам пунктів 2.4 та 2.5 Інструкції та додатку 8 до неї. Реквізит платіжного доручення «Призначення платежу» заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу.
Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України і відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».
За таких обставин, зазначення в у платіжному документі особи, яка сплатила та зазначення в призначення платежу (посилання на Рахунок, вид зобов`язання в оплата якого за правовою природою здійснюється перераховуються грошові кошти (а саме «Оплата за товар»), може ідентифікують операцію та підстави надходження коштів.
При цьому, реалізація продукції за договорами з вказаними контрагентами, відповідно до змісту Актів перевірок, підтверджується наявністю договорів, видаткових накладних, довіреностей, зареєстрованих податкових накладних, встановленням фактів оплати товарів та відсутності заборгованості між підприємствами відповідно до даних бухгалтерського обліку.
Вказані обставини свідчать про реальність здійснених господарських операцій та отримання від вказаних операцій економічного ефекту.
Слід звернути увагу, що ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» по вказаним операціям виступав продавцем та законом не покладено на нього обов`язок відслідковувати подальше використання проданого ним товару.
Як вбачається з Актів перевірки, свої податкові зобов`язання за результатами здійснення спірних господарських операцій ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» виконало в повному обсязі.
Викладені обставини не були спростовані під час судового розгляду справи.
Суд звертає увагу, що податкова інформація, на яку посилаються перевіряючі у Актах перевірок, не містять жодного доказу, який би свідчив про умисел ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» в сприянні здійсненню незаконної діяльності своїх контрагентів (якщо така діяльність була), обізнаність про дефекти в правовому статусі контрагентів, неналежне ведення бухгалтерського та податкового обліку, не оформлення або оформлення з порушенням вимог чинного законодавства України первинних документів.
Крім того, інформаційні бази даних податкового органу не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку. Бази даних податкового органу не є належними доказами у справі, а чинним законодавством також не передбачена належність таких баз до засобів доказування.
Згідно ч.2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому позивач не повинен нести відповідальність за господарську діяльність своїх контрагентів.
При цьому, належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами вчинення платником податків нікчемного правочину можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об`єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 КАС України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).
Поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у суб`єкта господарювання додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його контрагентами правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами будь-яких податкових зобов`язань (аналогічна правова позиція була викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.09.2012 у справі № К/9991/5398/12), також вказаної позиції підтримується і Верховний Суд у своїй постанові від 27.03.2018р. у справі №805/92/16-а.
Отже, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником податків. Притягнення суб`єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що були вчинені іншими особами, згідно з положеннями Закону неможливе.
В той же час, суду надані докази, що всі перелічені підприємства є зареєстрованими та перебувають на обліку в податкових органах, станом на дату здійснення господарських операцій з придбання газу та нафтопродуктів, були платниками податку на додану вартість.
Згідно інформації податкового органу відносно посадових осіб контрагентів позивача, - ТОВ «ЕВРО-СУВ-ТРАНС», ТОВ «СУВ-ТРАНС» наявний вирок суду за ознаками правопорушень, передбачених ст.ст. 27 ч.5, ст.205 ч.1 КК України.
Згідно з ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відносно вироку суду про притягнення до кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у постанові від 27.03.2018 року у справі №815/3563/17 чітко висловив позицію, згідно якої критично ставиться до формального з`ясування обставин у справі. Тому ігнорування встановлених судом фактів, які мають значення для даної справи, є недопустимим. Суд, аналізуючи встановлені обставини, надає оцінку саме змісту досліджуваного вироку.
Така правова позиція, серед іншого, підтверджується висновками Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі №808/2459/17, де вказано, що сам факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили.
З викладених у Актах перевірок обставин кримінальних справ, які встановлені вироками судів не вбачається прямого чи опосередкованого зв`язку безпосередньо позивача з протиправною діяльністю конвертаційних підприємств та/або їх посадовими особами. З огляду на це, даний вирок не може мати преюдиціального значення щодо обставин здійснення позивачем господарських операцій із спірними контрагентами, оскільки відсутні дослідження господарських операцій та первинної документації підприємств у період, який перевірявся.
Крім того, під час судового розгляду справи було встановлено, що ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» за результатами здійснення господарських операцій, в тому числі з вказаними контрагентами, не формувало податковий кредит та валові витрати, оскільки не придбавав товар, а реалізовував його.
Суд зазначає, що сам факт порушення кримінальної справи чи наявність обвинувальних вироків щодо посадових осіб господарюючих суб`єктів не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримувати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України»).
Окрім того, в силу приписів ст. 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, одного лише висновку органу податкової служби про нереальність (нікчемність) вчиненого платником податків правочину або про нереальність здійсненої платником податків господарської операції є недостатньо для судження іншого податкового органу про вчинення контрагентом такого платника порушення закону, оскільки податкові органи не наділені законодавцем виключною прерогативою на визнання правочинів такими, що суперечать закону.
Правова позиція суду в тому, що обов`язок ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податків. При цьому, такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. відповідальність стосується кожного окремого платника податків і не може поширюватись на третіх осіб, у т.ч. на його контрагентів та контрагентів по ланцюгу постачання.
Окремо суд зазначає, що отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в котрих викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов`язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону.
Як було зазначено вище, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.
В свою чергу, визначальним критерієм для підтвердження права платника податку на податковий кредит та/або віднесення відповідних сум до валових витрат є реальність вчинюваної господарської операції, тобто встановлення факту зміни руху активів чи зміни стану зобов`язань платника податку внаслідок придбання ним товарів (послуг), що використовуються таким платником у своїй господарській діяльності.
Контролюючим органом не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у позивача, як продавця товару, трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов Договорів, укладених з позивачем, як не було надано і доказів про наявність встановлених судами фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.
Суд не бере до уваги і посилання відповідача на податкову інформацію, наявну в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Сама по собі наявність або відсутність окремих документів не може бути підставою для висновків про відсутність господарської операції та відмови у формуванні податкового кредиту.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Також, норми податкового законодавства не визначають звітування контрагента до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати господарські відносини між позивачем та його контрагентами у спірний період такими, що фактично не відбувались. Відтак висновки відповідача у цій частині, на переконання суду, є хибними.
Виходячи з п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті186 цього Кодексу.
Відповідно до положень п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Податкова накладна є підставою для нарахування сум ПДВ, що відносяться до податкового кредиту у відповідності до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.
Податкова накладна є податковим документом, що одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Як виключення із загального правила, згідно з підпунктом «б» пункту 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є касові чеки.
При цьому, з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку).
Касовий чек (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника) повинен містити дані про загальну суму коштів, що підлягає сплаті покупцем з урахуванням податку, та суму цього податку, що сплачується у складі загальної суми.
Відповідно до п. 14 Наказу Міністерства Фінансів України № 1307 від 31.12.2015 р., податкова накладна складається за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі надання платнику податку касових чеків, які містять суму поставлених товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку.
У спірних відносинах, реалізація пального підприємствам ТОВ «СУВ-ТРАНС», ТОВ «ЄВРО-СУВ-ТРАНС», ТОВ «УКРАГРОЛІНК», ТОВ «ТРАНС-СКТ», ТОВ «ЄВРОТРАНС-СКТ» відбувалось через мережу АЗС ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» за готівкові кошти, через каси автозаправних станцій із застосуванням реєстратора розрахункових операцій.
Таким чином, суми грошових коштів, отримані за товари, були оприбутковані у відповідності до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, харчування та надання послуг», віднесені до складу Декларації з податку на прибуток рядок 01 «Дохід від будь-якої діяльності за вирахуванням непрямих податків», віднесені до складу податкових зобов`язань з ПДВ та сплачено акцизний податок.
Іншого порядку дій платника податку у даних відносинах законодавством не передбачено.
З огляду на викладене суд не вбачає в діях позивача порушень в частині сплати акцизного податку та/або порушень відображення таких даних у первинній документації підприємства.
Щодо висновку відповідача про безоплатне отримання паливних талонів торговельних марок «АВІАС» та «WOG».
Разом з тим, судом встановлено, що між ПП «Нафтатранссервіс» та ТОВ «НК ГАЗСЕРВІС» 23.08.2018 р. був укладений Договір зберігання, в порядку та на умовах якого згідно відповідних документів, які є невід`ємною частиною цього Договору, поклажодавець (ТОВ «НК «ГАЗСЕРВІС») передає, а зберігач (ПП «Нафтатранссервіс») приймає на відповідальне зберігання скретч-картки АВІАС: дизпаливо у кількості 8965,00 літрів та бензин А-95 у кількості 3810,00 літрів, вартістю згідно прибуткових або супроводжувальних документів (п. 1.1 Договору зберігання, зі змінами згідно Додаткової угоди № 1 від 27.08.2018 р.).
У відповідності до п. 1.2 Договору зберігання, місцем зберігання є м. Кривий Ріг, вул. Медова, 48а.
Згідно укладеного Договору зберігання ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» зобов`язаний нести відповідальність за втрату або ушкодження майна поклажодавця (ТОВ «НК «ГАЗСЕРВІС»), що знаходиться у зберігача (ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС»), незалежно від причини ушкодження або втрати, з моменту одержання майна від поклажодавця до закінчення його зберігання (п.п. 2.1.3 Договору зберігання).
При цьому, згідно п. 5.5 Договору зберігання, у випадку неповернення майна поклажодавцеві за першою вимогою, зберігач повинен виплатити поклажодавцю неустойку у розмірі 0,5 % від вартості майна за кожний день затримки.
Пунктом 4.1 означеного Договору передбачено оплату за зберігання майна у розмірі 300,00 грн. у місяць.
У відповідності до п. 7.1 Договору зберігання, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
На переконання суду, зі змісту цивільно правової угоди (Договору зберігання) вбачається, що у відповідності до вимог ч.ч. 1,4 ст. 179, ч.ч. 1-3 ст. 180 Господарського кодексу України, сторони погодили всі істотні умови договору на власний розсуд, що не суперечить принципам і вимогам господарського законодавства, відповідає статутній діяльності підприємств, не містить по суті протиправних зобов`язань.
Частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» закріплено, що первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Судом встановлено, що акти приймання-передачі скетч-карток містять дані (необхідні реквізити), які дозволяють ідентифікувати відповідні операції.
Згідно актів приймання-передачі скетч-карток, останні були прийняті на зберігання 27.08.2018 р.
28.08.2018 р. талони були вилучені під час проведення обшуку, проведеного на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13.08.2018 р. по справі № 210/48/18, що підтверджується описом речей і документів, вилучених під час обшуку від 28.08.2018 р.
Про факт вилучення переданих на зберігання скетч-карток (талонів) ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» повідомило ТОВ «НК ГАЗСЕРВІС» листом від 29.08.2018 р., що відображено у Акті перевірки від 26.04.2019 р.
За приписами ст. 33 Податкового кодексу України, податковим періодом визнається встановлений цим Кодексом період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів (п. 33.1).
Відповідно до п. 33.3 ст.33 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період - період, за який платник податків зобов`язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації (звіти, розрахунки) та сплачувати до бюджету суми податків та зборів, крім випадків, передбачених цим Кодексом, коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму податкового зобов`язання платника податку.
Згідно ст. 34 Податкового кодексу України, податковим періодом може бути календарний рік, календарне півріччя, календарні три квартали, календарний квартал, календарний місяць, календарний день.
Виходячи з умов договору, в даному випадку сторони обрали звітний період - місяць -відповідно до п. 4.2 Договору оплата здійснюється не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним шляхом перерахування передбачених у п. 4.1 сум коштів на поточний рахунок зберігача.
За таких обставин, з огляду на умови Договору зберігання, ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» не виконало його умови, відповідно у позивача були відсутні підстави для виставлення поклажодавцеві рахунків за зберігання талонів, та слідовно оплати в межах Договору зберігання на адресу зберігача здійснена не була.
Також слід зазначити, що податковим органом ані під час перевірок ані під час судового розгляду справи не обґрунтовано розмір обрахованої ним суми вартості паливних талонів 1237053,00 грн. для включення до Декларації з податку на прибуток.
З огляду на відсутність підписаних актів виконаних робіт/наданих послуг, та, відповідно, оплати з боку ТОВ «НК «ГАЗСЕРВІС» з причин невиконання ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» умов Договору зберігання, у ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» була відсутня підстава для оформлення податкових накладних та їх реєстрації в ЄРПН.
Крім того, відповідно до положень пп. 196.1.2 п. 196.1 ст. 196 Податкового кодексу України, операції з передачі майна у схов (відповідальне зберігання), у концесію, а також у лізинг (оренду), крім передачі у фінансовий лізинг, не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.
Відповідно до п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Згідно з п. 5 ПСБО 15 «Дохід», дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
За приписами п. 7 ПСБО 15 «Дохід», дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).
При цьому, відповідно до п. 10 Стандарту, дохід, пов`язаний з наданням послуг, визнається, виходячи зі ступеня завершеності операції з надання послуг на дату балансу, якщо може бути достовірно оцінений результат цієї операції.
Аналіз викладених норм законодавства дає підставу стверджувати, що об`єкт оподаткування податком на прибуток по послугам зі зберігання відсутній, оскільки послуги по зберіганню, що становить предмет Договору, фактично не надані.
Відповідно до п.п. 14.1.13 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, безоплатно надані товари, роботи, послуги: товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.
На переконання суду, отримані талони не можуть вважатись безоплатно отриманими в розумінні норм Податкового кодексу України, оскільки підприємство відпустило еквівалентну номіналам талонів продукцію, тобто відбулась зміна майнового стану.
Враховуючи, що військова частина ЗОН Національної гвардії України є державною установою, талони ТМ «WOG», отримані в рамках державного забезпечення від ТОВ «НАФТАТРЕЙД РЕСУРС», як грошові кошти на компенсацію вартості ПММ, у видатках бюджету не передбачені.
Відповідно до інформації, яка міститься на офіційному веб порталі WOG - www.wog.ua, ТОВ «НАФТАТРЕЙД РЕСУРС» є офіційним дистриб`ютором талонів на ПММ ТМ «WOG», що підтверджується Публічним договором, розміщеним на сайті, відповідно до якого ТОВ «НАФТАТРЕЙД РЕСУРС» виступає продавцем талонів на ПММ.
За умовами Публічного договору, договір укладається шляхом надання згоди покупця на приєднання до запропонованого Договору в цілому, шляхом акцепту (прийняття) всіх істотних умов Договору, без підпису письмового примірника сторонами. Дійсний Договір має юридичну силу відповідно до ст. 633 ЦК України і є рівносильним Договору, підписаному сторонами.
Безумовний акцепт умов Договору відповідно до ст.ст. 205, 642 ЦК України полягає в здійсненні покупцем конклюдентних дій, направлених на виконання його умов, а саме: підписання і надання продавцю видаткової накладної на відпуск товару, підписаної на виконання умов даного Публічного договору купівлі-продажу.
Виходячи з того, що ТОВ «НАФТАТРЕЙД РЕСУРС» є емітентом талонів, згідно яких військова частина отримала ПММ на АЗС ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС», оплата відпущених через АЗС ПММ мала бути здійснена ТОВ «НАФТАТРЕЙД РЕСУРС».
Враховуючи дату відвантаження ПММ військовій частині, податкова накладна мала бути виписана ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» на адресу ТОВ «НАФТАТРЕЙД РЕСУРС» в межах податкового періоду з 01.08.2018 р. по 31.08.2018 р. Граничним терміном реєстрації податкової в Єдиному реєстрі податкових накладних є 15.09.2018 р. З моменту складання Акта на заміну талонів до моменту вилучення талонів минуло 2 робочих дні - 23.08.2018 р. та 27.08.2018 р., при цьому 24.08.2018-26.08.2018 були святковими та вихідними днями.
Щодо висновку податкового органу про заниження податку на прибуток підприємства і податку на додану вартість та акцизного податку внаслідок перевищення обсягів продажу газу та нафтопродуктів над обсягами їх придбання виходячи із співставлення показників бухгалтерського обліку підприємства з даними ЄРПН безоплатно отриманих товарів.
Розбіжності в розрізі кодів УКТЗЕД контролюючим органом наведені в додатках/таблицях до Актів перевірок, які були досліджені під час судового розгляду справи.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
За приписами п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Згідно з п. 231.3 ст. 231 Податкового кодексу України, акцизна накладна складається платником податку в день реалізації пального при кожній повній або частковій операції з реалізації пального. При цьому, у разі здійснення операцій з реалізації пального, які передбачають відпуск пального через паливороздавальні колонки на автомобільних заправних станціях (комплексах), автомобільних газових заправних станціях, акцизна накладна складається у день проведення відпуску пального через паливороздавальні колонки на таких станціях незалежно від того, коли відбувся перехід права власності на таке пальне.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що показники обсягу реалізованого товару за певний період, які містяться в ЄРПН та показники обсягу реалізованого товару за певний період, які містяться в Єдиному реєстрі акцизних накладних, не можуть бути співставними показниками та не можуть свідчити про розбіжності, оскільки виходячи з різних правил обліку кожного з податків, їх співпадіння є неможливим, а співставлення некоректним.
Так, відповідно до Інструкції:
облік нафти і нафтопродуктів це операція, яка проводиться на підприємстві під час технологічного процесу і яка полягає у визначенні об`єму і маси нафти або нафтопродуктів для подальших облікових операцій;
торговельна операція - операція між постачальником та споживачем, що полягає у визначенні об`єму або маси нафти і нафтопродуктів для подальших облікових операцій.
Облік нафти і нафтопродуктів на підприємствах із забезпечення нафтопродуктами, підприємствах нафтопровідного і нафтопродуктопровідного транспорту, наливних пунктах ведеться в одиницях маси, а на АЗС - одиницях об`єму (п. 4.2.1 Інструкції).
Облік руху нафтопродуктів на АЗС здійснюється в одиницях об`єму (п.10.1 Інструкції).
Об`ємним методом вимірюється лише об`єм нафтопродукту. Для вимірювань об`єму нафтопродуктів на АЗС використовуються ПРК і ОРК, що мають відлікові пристрої для індикації ціни, об`єму та вартості виданої дози (пп. 4.2.5.1 пп. 4.2.5, п. 4.2 Інструкції).
Під час реалізації споживачам світлих нафтопродуктів та олив споживачам на АЗС мають застосовуватись лише паливороздавальні колонки з допустимою відносною похибкою в умовах експлуатації в усьому діапазоні температур не гіршою, ніж +- 0,5% та оливороздавальні колонки з допустимою основною відносною похибкою не гіршою, ніж +- 1,0% з реєстраторами розрахункових операцій відповідно до вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (п.п. 4.2.5.2 п.п. 4.2.5 п.4.2).
Об`єм нафтопродукту під час його відпуску власникам автомобільного транспорту вимірюється у режимах дистанційного і місцевого керування ПРК і ОРК (п.п.4.2.5.3 п.п. 4.2.5 п. 4.2).
Обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку ПРК і ОРК за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1% від об`єму відпущених пального або олив, (п.п. 4.2.5.6 п. 4.2.5 п. 4.2).
Положення пп. 4.2.5.7 пп. 4.2.5 п. 4.2 вказують, що сумарний об`єм нафтопродуктів, відпущених через ПРК та ОРК не може використовуватись для обліку маси нафтопродуктів.
Як вбачається з розрахунків контролюючого органу, для розрахунків сум відхилень між обсягами продажу та придбання обрано одиницю виміру «літр».
Отже, відповідно до міжнародної системи одиниць, одиницю об`єму з «середніми» коефіцієнтами густини: 0,740 для бензину 0,850 для дизельного палива 0,550 для газу.
Відповідно до норм Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України , облік нафти та нафтопродуктів в літрах ведеться лише на АЗС, оскільки літри є величиною непостійною, і, як визначено Інструкцією, сумарний об`єм нафтопродуктів, відпущених через ПРК та ОРК, не може використовуватись для обліку маси нафтопродуктів, а обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку ПРК і ОРК за певний проміжок часу, має збігатися тільки з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу.
Вимог щодо обов`язкового співпадіння обсягу реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку ПРК і ОРК за певний проміжок часу з показниками іншими, ніж обсяг реалізації по звітним документам касового апарата, діючим законодавством не передбачено.
Судом встановлено, що ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС», відповідно до вимог Інструкції, веде облік нафти і нафтопродуктів в одиницях маси - тонах, а значить, як оприбуткування під час придбання, так і списання під час відпуску нафти і нафтопродуктів відображається в бухгалтерському і податковому обліку підприємства в тонах.
Облік в ЄРАН ведеться в літрах при температурі 15 градусів, згідно густини вказаної в паспорті нафтопродукту і фізично не може співпадати з бухгалтерським обліком, де кількість товару вказується згідно даних первинних документів. При цьому, податкова накладна та акцизна накладна складаються в різні моменти господарської операції (податкова накладна по першій події, оплаті чи реалізації, акцизна накладна тільки по фактичній передачі зі складу).
Переведення обсягів продажу і придбання у літрах за середньостатистичною густиною за видами нафти і нафтопродуктів не може бути точним, оскільки одна і та сама кількість тон при різній густині становитиме різну кількість літрів.
Під час проведення перевірки податковим органом не наведені дані які саме товарно-транспортні накладні оформлені з порушенням діючого в Україні законодавства, в тому числі не вказано конкретно в який саме випадках контролюючому органу не вдалось визначити точно обсяг нафтопродуктів та газу, що надійшли на склад.
Разом з тим, відповідач при проведенні перевірки вказує, що за результатами розгляду документів враховано попередні оплати, виправлені невірно вказані залишки за даними бухгалтерського обліку, враховано реалізацію товарів по талонам, використання газу та нафтопродуктів підприємством для власних потреб.
Судом встановлено наявність паспортів якості із зазначенням щільності газу та нафтопродуктів по партіям придбання.
Аналізуючи дані щільності (густини) нафтопродуктів та газу під час їх придбання та реалізації, наведену контролюючим органом за окремі періоди - «літній» та «зимовий», математичний підрахунок наведених прикладів містить розбіжності та невідповідності розрахунків фактичним обставинам.
Так, податковий орган розраховує середню щільність газу в зимові місяці, виходячи з аналізу лише січня 2016 року, що не може свідчити про точність таких розрахунків.
Крім того, такий показник (0,53) є відносним, оскільки для розрахунків не було взято температуру повітря вище 27 градусів. Проте, такий показник нічим не обґрунтований.
Температура повітря це один з показників, який впливає на щільність газу та нафтопродуктів, а тому, брати для розрахунків суми податків «середню» щільність є завідомо невірним, оскільки такий підхід унеможливлює точність приведених розрахунків.
Щодо середньої щільності дизельного палива, відповідно до наведених контролюючим органом даних по щільності дизельного палива в зимові місяці (січень-лютий) 2016 року, середня величина складає 0,8443 = (0,8296+0,860)/2, при цьому в Акті вказано 0,86.
За таких обставин, складові, які було взято для розрахунку фактичної щільності газу та нафтопродуктів, з Актів перевірок встановити не можливо.
Виходячи з вказаних розбіжностей та невідповідності даних, вказаних відповідачем при вирахуванні щільності газу, відсутності єдиної позиції відносно даного питання, враховуючи положення ст.ст. 72-77 КАС України, суд вважає наведені субєктом владних повноважень дані щодо показників щільності газу такими, що є недоведеними, а відтак є неналежними доказами.
Крім того, зі змісту Актів перевірки вбачається відсутність проведення співставлення даних обліку звітів АЗС та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах.
Також слід зазначити, що оскільки сертифікат якості на товар видається датою його виробництва, дата оприбуткування газу та нафтопродуктів не може співпадати з датою видачі сертифікатів якості, тому висновок відповідача у цій частині суд також вважає помилковим.
Суд звертає увагу, що у податкового органу були відсутні підстави для визначення середньої щільності (густини) газу та нафтопродуктів, оскільки в кожному випадку придбання/реалізації товару такий показник як щільність (густина) на вимогу закону обов`язково вказується в первинних документах. Фактична щільність газу та нафтопродуктів вказується в актах №5-НП або актах приймання-передачі, ТТН, згідно яких товар переміщується на АЗС. Суд критично відноситься до самостійно здійснених податковим органом розрахунків, без залучення спеціалістів у відповідній сфері знань, які під час судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження з огляду на невідповідність вихідних даних такого розрахунку.
Щодо висновку про порушення ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» вимог ч.10 ст.18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами», щодо здійснення позивачем реалізації алкогольних напоїв за цінами нижче встановлених мінімальних цін на алкогольні напої виробником або імпортером, а саме реалізовано горілку «Рідна роса» в кількості 1 пляшка обсягом 0,5 л з міцністю 40 градусів по ціні 78,00 грн., суд зазначає наступне.
Як встановлено судом та підтверджується паспортом продукції вказаний алкогольний напій має міцність 37,8 градусів. Натомість податковим органом вказано 40 градусів.
Спирт етиловий неденатурований з концентрацією спирту менш як 80 об.%; спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, лікери та інші напої, що містять спирт:
-горілка: з фактичною концентрацією спирту 45,4 об. % або менше, у посудинах місткістю: -2 л або менше.
Під час судового розгляду справи, податковим органом не обґрунтовано застосування до спірного алкогольного напою нормативу ціну, яка встановлена для напоїв міцністю 40 градусів.
Щодо застосування до позивача штрафу за затримку реєстрації податкових накладних в сумі 1785,27 грн. суд зазначає наступне.
За приписами п. 120-1.1 ст. 120 Податкового кодексу України, у разі реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до початку проведення перевірки, предметом якої є дотримання вимог цього Кодексу щодо своєчасності реєстрації таких документів в Єдиному реєстрі податкових накладних, штрафні санкції, передбачені пунктом 120-2.2 цієї статті, не застосовуються.
Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні справи враховує, що відповідно до позиції Верховного Суду довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень (постанови Верховного Суду від 07.08.2018 р. у справі №818/8990/13-а, від 20.02.2018 р. у справі № 817/149/17).
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не було належним чином проведено дослідження усіх обставин та документів, наданих до перевірок, не було надано повну оцінку первинним та бухгалтерським документам безпосередньо позивача враховуючи специфіку провадження ним господарської діяльності, не зазначені конкретні та деталізовані висновки за наслідками перевірок, здійснені розрахунки, які не відповідають дійсним обставинам справи та нормам закону, у зв`язку із чим наявні підстави вважати доводи податкового органу, що стали підставами для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Решто доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
При цьому, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За наведених обставин у сукупності, суд не вбачає правових підстав для визначення позивачу сум податкових зобов`язань і застосування штрафів за результатами проведених перевірок на підставі спірних податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, у зв`язку із чим останні підлягають скасуванню, позов, - задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, судові витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у відповідності до ст.139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 11, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд, -

Позовну заяву Приватного підприємства «Нафтатранссервіс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.
Скасувати податкові повідомлення рішення:
форми В4 про зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість на 331621,00 грн.;
Скасувати рішення про застосування фінансових санкцій №000029/04-36-14-10/30442560 від 06.05.2019 р.;
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25 жовтня 2019 року.

Суддя В.С. Віхрова