Справа № 300/1345/19
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9193/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Заверухи О.Б.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року (суддя Могила А.Б., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до їх вчинення,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 21.06.2019 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській областіпризначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, із зарахуванням до пільгового стажу періоду роботипозивача з 02.08.1988 по 15.09.2003 на посаді майстра та виконроба в Проектно-будівельному об`єднанні тресту «Івано-Франківськбуд», яке реорганізоване в ЗАТ «Прикарпатжитлобуд». В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що звернувся до відповідача із заявою та необхідними документами про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, так як має достатній пільговий стаж роботи та досяг відповідного пенсійного віку для призначення пільгової пенсії, однак відповідач своїм рішенням протиправно відмовив йому у призначенні пільгової пенсії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі №300/1345/19 позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи в Проектно-будівельному об`єднанні тресту «Івано-Франківськбуд», Закритому акціонерному товаристві «Прикарпатжитлобуд» у період з 02.08.1988 по 15.09.2003 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 30.05.2019.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з покликанням на пункт 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, вказує, що трудова книжка підтверджує стаж роботи, проте підтвердити пільговий характер роботи може лише уточнююча довідка підприємства, на якому особа працювала і яка видана на підставі первинних документів за час виконання відповідної роботи, а в разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника документи, видані архівними установами. Відтак, оскільки позивачем до заяви про призначення пенсії, довідки, уточнюючої характер роботи надано не було, то відсутні для зарахування періоду роботи позивача з 02.08.1988 по 15.09.2003 на посаді майстра та виконроба в Проектно-будівельному об`єднанні тресту «Івано-Франківськбуд», яке реорганізоване в ЗАТ «Прикарпатжитлобуд», для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 30.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 06.06.2019 №6 повідомило ОСОБА_1 , що згідно з матеріалами пенсійної справи загальний страховий стаж складає 29 років 1 місяць 27 днів. Професії на яких працював ОСОБА_1 - майстра і виконроба передбачені Списком №2 у відповідності до постанови РМ СРСР від 22.08.1956, постанови КМ СРСР від 26.01.1991 №10 та постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 №36. Разом з тим, для зарахування до стажу роботи на пільгових умовах по Списку №2 ОСОБА_1 необхідно надати уточнюючу довідку за період роботи з 02.08.1998 по 15.09.2003 на Проектно будівельному об`єднанні тресту «Івано-Франківськбуд» (ЗАТ «Прикарпатжитлобуд»). Як наслідок позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах та зазначено, що право на пенсію за віком він набуде при досягненні 60 років в 2022 році.

Вважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наданими позивачем доказами підтверджується наявність всіх необхідних умов для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

За приписами статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 2.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 3 «Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 №1451/11731 (далі Порядок №383), встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Згідно пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року у справі №161/17658/16-а, від 12 липня 2019 року у справі №348/2182/16-а, від 31 жовтня 2019 року у справі №688/4170/16-а.

Так, з трудової книжки ОСОБА_1 БТ- НОМЕР_1 судом першої інстанції встановлено, що він з 02.08.1988 прийнятий на посаду майстра в Івано-Франківське проектно - будівельне об`єднання. Наказом від 01.08.1990 №448к переведений на посаду виконроба. Розпорядженням Івано-Франківського виконкому від 17.08.1994 №244 Івано-Франківське проектно - будівельне об`єднання перетворено в Закрите акціонерне товариство «Прикарпатжитлобуд». Згідно наказу від 15.09.2003 №42к ОСОБА_1 звільнено з роботи за згодою сторін.

Апеляційний суд зазначає, що трудова книжка позивача заповнена у відповідності до вимог Інструкції №58 та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази на підставі яких ОСОБА_1 був прийнятий на таку роботу. Записи про спірні періоди роботи у 1988-2003 роках засвідчені відповідною печаткою підприємства і дефектів їх вчинення не мають. Отже, факт роботи позивача у період з 02.08.1988 по 15.09.2003 підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

Разом з тим, апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 звертався до ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» із заявою про надання уточнюючої довідки про підтвердження пільгового характеру роботи позивача за період з 02.08.1988 по 15.09.2003, однак ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» на звернення позивача не відреагувало, уточнюючу довідку про підтвердження спеціального трудового стажу або відповідь про його відсутність не надало.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки №1 і №2 чинні на період роботи позивача. Станом на час роботи позивача на Проектно будівельному об`єднанні тресту «Івано-Франківськбуд» (ЗАТ «Прикарпатжитлобуд»), при визначенні спірного пільгового стажу з 02.08.1998 по 15.09.2003, роботи майстра та виконроба були передбачені: 1) Списком №2, який був затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах»; 2) Списком №2, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення»; 2) Списком №2, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах»; 4) Списком №2, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Щодо посилань відповідача про проведення атестації робочих місць, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, колегія суддів зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442) та розробленими на виконання Постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації №41).

Відповідно до пункту 4.5 Порядку №442, якщо атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Із зазначених нормативних актів видно, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Порядок проведення атестації робочих місць та Методичні рекомендації передбачають: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Положеннями Порядку проведення атестації робочих місць визначено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Подібний висновок щодо застосування норм матеріального права викладено раніше Верховним Судом України, зокрема, у постанові цього Суду від 16 вересня 2014 року (справа №21-307а14), та Верховним Судом, зокрема, у постанові від 23 січня 2018 року (справа №732/2003/14).

В матеріалах справи містяться наказ Орендного проектно будівельного об`єднання «Укрбуд» від 25.09.1992 №156 згідно якого робочі місця майстра та виконроба визнано шкідливими і тяжкими умовами праці, що відповідає показникам Списку №2 і надає працівникам зайнятим на цих роботах право на пільгове пенсійне забезпечення.

Головним державним інспектором з умов праці Управління праці та зайнятості населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації висновком від 10.02.1998 №70 підтверджено, що атестація робочих місць, яка проведена у вересні 1992 року відповідає вимогам чинного законодавства.

Наказом Закритого акціонерного товариства «Прикарпатжитлобуд» від 04.11.1997 №204/3робочі місця «виконроба» та «майстра» визнано шкідливими і тяжкими умовами праці, які відповідають показникам Списку №2 і надають працівникам Закритого акціонерного товариства «Прикарпатжитлобуд», зайнятим на цих роботах право на пільгове пенсійне забезпечення.

В подальшому, наказом Закритого акціонерного товариства «Прикарпатжитлобуд» від 24.09.2002 №75 робочі місця «виконроба» за позицією: 229000б-24441 визнано шкідливими і тяжкими умовами праці, що відповідає показникам Списку №2 і надає працівникам Закритого акціонерного товариства «Прикарпатжитлобуд», зайнятим на цих роботах право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно висновку від 24.01.2006 №2267 атестація робочих місць за умовами праці проведена атестаційної комісією Закритого акціонерного товариства «Прикарпатжитлобуд» без порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442. Визначено, що прийняте атестаційною комісією підприємства рішення та наказ від 24.09.2002 №75 відповідають вимогам чинного законодавства.

Таким чином, оскільки первинна атестація проведена на підприємстві 25.09.1992, а чергова атестація - 04.11.1997, тобто з незначним порушенням строків її проведення, відповідальність за своєчасність проведення якої покладена виключно на керівника підприємства, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зарахування спірного періоду до пільгового стажу ОСОБА_1 , відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.

Підсумовуючи вказане, виходячи із сукупності досліджених доказів, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 підтвердив свій спеціальний трудовий стаж на пільгових умовах з 02.08.1988 по 15.09.2003 на посаді майстра та виконроба в Проектно-будівельному об`єднанні тресту «Івано-Франківськбуд», яке реорганізоване в ЗАТ «Прикарпатжитлобуд», а тому позивач має право на призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з частиною першою статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що пенсія підлягає призначенню з дня звернення до відповідача з 30.05.2019.

Апеляційний суд також приймає до уваги, що обставини, які підлягають встановленню у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі, при цьому враховує ступінь вини позивача у відсутності повного об`єму необхідних для реалізації його прав документів та повноті записів у наявних підтверджуючих пільговий стаж документах, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Крім цього, згідно вимог частини другої статті 71 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, суд першої інстанції дійшов слушного висновку про наявність у позивача стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з врахуванням статті 2 КАС України та практики Європейського суду з прав людини, яка згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» разом з Конвенцією застосовується судами як джерело права, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, забезпечувати поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.

Надаючи об`єктивну оцінку наявності порушеного права позивача, враховуючи, що позивачу неправомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, а також те, що відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо зобов`язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої інстанції та є аналогічними тим, які зазначені у відзиві на адміністративний позов. У ній також не наведено інших аргументів, які б не були предметом перевірки судом та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу. Крім того, як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків судів першої інстанцій у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 15 листопада 2019 року.