Справа № 500/1892/19
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1892/19

13 листопада 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

представника позивача Бетлей Л.М.,

представника відповідачів Кущик А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного навчального закладу «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, рішень про залишення скарги без розгляду,

ВСТАНОВИВ:

Державний навчальний заклад «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» (далі - ДНЗ «ТПК ПВФП», навчальний заклад, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області, у якому просить:

визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 18.02.2019 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску,

визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області про залишення скарги без розгляду від 29.03.2019 №1502/10/19-00-10-01-06/7463,

визнати незаконним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України про залишення скарги без розгляду від 10.05.2019 № 21507/6199-99-11-05-02-25.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

Головним управлінням ДФС у Тернопільській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ДНЗ «ТПК ПВФП» з питань правильності обчислення, повноти та своєчасності внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб за період з 01.10.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) за період з 01.10.2015 по 30.09.2018, та військового збору за період з 01.10.2015 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт від 31.01.2019 №104/19-00-13-03/02547582. В ході проведення перевірки встановлено та зафіксовано в акті від 31.10.2019 порушення позивачем вимог Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI), а саме: несвоєчасна сплата єдиного внеску за період з 21.01.2017 по 20.09.2018, у зв`язку з чим 18.02.2019 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області було винесено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Вказаним рішенням до навчального закладу застосовано штрафні санкції у розмірі 175 168,65 грн та нараховано пеню у розмірі 14 602,36 грн, всього 189 771,01 грн.

Позивач, не погодившись із застосуванням до нього штрафних санкцій, 01.03.2019 оскаржив в адміністративному порядку рішення від 18.02.2019 № до Головного управління ДФС у Тернопільській області. За результатами розгляду скарги податковим органом прийнято рішення від 29.03.2019 про залишення скарги без розгляду.

04.04.2019 ДНЗ «ТПК ПВФП» подало до Державної фіскальної служби України скаргу на рішення від 18.02.2019 № , за результатами розгляду якої прийнято рішення від 10.05.2019 про залишення скарги без розгляду у зв`язку із порушенням позивачем встановленого 10-денного строку для її подання.

Позивач вважає безпідставним застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, оскільки всі суми за вказаним платежем, які нараховані на заробітну плату штатних працівників та військовослужбовців, своєчасно та в повному обсязі сплачені позивачем до державного бюджету. ДНЗ «ТПК ПВФП» було допущено помилку при поданні звітності у визначенні коду платежу по застрахованих особах та не розподілено правильно визначений обсяг єдиного внеску по рахунках окремо по цивільних працівниках та по військовослужбовцях, внаслідок чого на одному із особових рахунків по єдиному внеску виникла переплата на суму 138 681,75 грн, а на іншому - недоїмка на ту ж суму, на яку відповідач і нарахував штрафні санкції.

Навчальний заклад вважає, що наявність такої помилки не є достатньою підставою для висновку про несплату чи несвоєчасну сплату необхідної суми єдиного внеску у визначений строк, а тому рішення відповідача від 18.02.2019 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 189 771,01 грн є незаконним та підлягає скасуванню, як і рішення про залишення скарги без розгляду, прийняті Головним управлінням ДФС у Тернопільській від 29.03.2019 №1502/10/19-00-10-01-06/7463 та Державною фіскальною службою України від 10.05.2019 № 21507/6199-99-11-05-02-25.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 23.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

08.10.2019 до суду від представника Головного управління ДПС у Тернопільській області надійшов відзив на позов (а.с.95-100), відповідач позов заперечує з посиланням на положення Закону №2464-VI. Так, правовою підставою для прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до вищевказаного Закону є факт несплати або несвоєчасної сплати єдиного внеску.

В ході проведення перевірки відповідачем встановлено факт несвоєчасної сплати позивачем єдиного внеску за період з 21.01.2017 по 20.09.2018, в результаті чого на підставі статті 25 Закону №2464-VI податковим органом прийнято оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Щодо позовної вимоги позивача про скасування рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області про залишення скарги без розгляду від 29.03.2019 №1502/10/19-00-10-01-06/7463, то представник відповідача у відзиві вказує на те, що розгляд скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску проводиться відповідно до Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 №1124 (далі Порядок №1124), згідно з яким скарга позивача мала бути подана до органів доходів і зборів вищого рівня (ДФС України), а тому не підлягала розгляду Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, до якого її було адресовано ДНЗ «ТПК ПВФП».

Представник відповідача у відзиві на позов зазначає, що оскаржувані рішення прийняті правомірно, відповідно до норм чинного законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 10.10.2019 замінено відповідача Головне управління ДФС у Тернопільській області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Тернопільській області (а.с.110-111).

Ухвалою суду від 10.10.2019 залучено другим відповідачем у цій справі Державну фіскальну службу України (а.с.112-113).

Ухвалою суду від 10.10.2019, постановленою у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, у зв`язку з залученням другого відповідача Державної фіскальної служби України, розгляд справи відкладено до 29.10.2019.

22.10.2019 до суду надійшов відзив Державної фіскальної служби України (а.с.119-121), у якому представник відповідача заперечує проти задоволення позову в частині оскарження рішення Державної фіскальної служби України від 10.05.2019 про залишення скарги без розгляду. Зазначає, що позивач подав до Державної фіскальної служби України скаргу на рішення від 18.02.2019 № лише 04.04.2019, тобто із пропуском встановленого законом 10-денного строку її подання. За таких обставин, скарга не підлягала розгляду відповідачем та її правомірно залишено без розгляду.

Крім того, представник Державної фіскальної служби України зазначає, що оскаржуване рішення про залишення скарги без розгляду від 10.05.2019 не створює жодних обов`язків для платника податків, а прийняте в межах окремої процедури адміністративного оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, яка є додатковим способом захисту порушених прав платника податків поряд із оскарженням рішення до суду. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 замінено відповідача Державну фіскальну службу України її правонаступником Державною податковою службою України (далі - ДПС України) (а.с.128-129).

Ухвалою суду від 29.10.2019, постановленою у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні оголошено перерву до 07.11.2019 для надання додаткових доказів.

Ухвалою суду від 07.11.2019, постановленою у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено до 13.11.2019 у зв`язку із неприбуттям представника позивача та ненаданням доказів, витребуваних судом ухвалою від 29.10.2019.

Інших заяв по суті справи від учасників справи до суду не надходило.

Розгляд справи, враховуючи обґрунтування позовних вимог і необхідність з`ясування обставин у справі, які потребували усних пояснень сторін, обсяг і характер доказів, які необхідно було зібрати у справі, здійснювався відповідно до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У судових засіданнях, які відбулися у цій справі, представник позивача Бетлей Л.М. (головний бухгалтер навчального закладу) позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила його задовольнити. Зазначила, що в штаті навчального закладу в грудні 2016 року, а також з червня 2017 року перебували крім цивільних працівників, яким виплачувалася заробітна плата, ще й військовослужбовці (враховуючи специфіку навчального закладу), яким виплачувалося грошове забезпечення. На всі виплати доходу роботодавцем нараховувався в повному обсязі єдиний внесок. Сплата єдиного внеску проводилася одночасно з виплатою заробітної плати двічі на місяць (при виплаті авансу і основної заробітної плати / грошового забезпечення), окремо по доходу у вигляді заробітної плати та по грошовому забезпеченні. Своєчасно подавалися звіти по єдиному внеску. Разом з тим, у серпні 2018 року було з`ясовано, що у податковому органі по єдиному внеску окремо ведуться дві інтегровані картки (особові рахунки) по різних кодах категорій застрахованих осіб (далі - ЗО): код « 1»- наймані працівники на загальних підставах, код « 31» - військовослужбовці. Такі коди мали проставлятися у відповідному розділі звіту (графа 9) по єдиному внеску і відповідно відображатися в інтегрованих картках (особових рахунках) платника, які ведуться у податковому органі. У спірному випадку при заповненні звітів по єдиному внеску у період, за який нараховано штрафні санкції, головним бухгалтером позивача коди щодо військовослужбовців проставлялися не « 31», а « 1». Відповідно нарахування єдиного внеску по таких особах в подальшому відображалося податковим органом в інтегрованій картці (особовому рахунку) саме по найманих працівниках на загальних підставах, а не в інтегрованій картці по військовослужбовцях. При цьому сплата єдиного внеску навчальним закладом проводилася на два окремі рахунки по різних категоріях ЗО, а тому й відображалася по різних інтегрованих картах (особових рахунках), що мало наслідком по єдиному внеску по найманих працівниках на загальних підставах - недоїмку, а по військовослужбовцях - переплату.

З пояснень представника позивача вбачається, що виявивши таку помилку у кодах ЗО, у серпні 2018 року було подано звітність по єдиному внеску, якою відкориговано відомості про ЗО і сплату єдиного внеску. Оскільки сплата єдиного внеску в кожному з періодів відбувалася своєчасно, незалежно від виду виплаченого доходу, то вважає, що помилкове зазначення іншого коду ЗО не може мати наслідком застосування штрафних санкцій та пені у такому надмірному розмірі.

Представник відповідачів у судових засіданнях просила відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, наведених у відзивах на позов. Та підтвердила те, що в податковому органі по навчальному закладу ведуться дві інтегровані картки по платежу єдиний внесок, перша - код класифікації доходів бюджету 71010000, єдиний внесок, нарахований роботодавцем по договорах цивільно-правового характеру, друга - код 71020000, єдиний внесок, нарахований роботодавцем по грошовому забезпеченню військовослужбовців. Оскільки позивачем не вірно визначалися коди ЗО, то відповідно нарахування єдиного внеску відображалося лише в одній інтегрованій картці, а сплата, яка проводилася на різні рахунку залежно від виду ЗО, у двох, що стало наслідком в одному випадку - наявності недоїмки, а в іншому - переплати. Подальше коригування звітності вплинуло на стан розрахунків з бюджетом і автоматично в інтегрованій картці по коду класифікації доходів бюджету 71010000 пройшло нарахування штрафних санкцій та пені.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ДНЗ «ТПК ПВФП» зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в Кременецькій ОДПІ Головного управління ДПС у Тернопільській області (Збаразьке відділення).

Також судом встановлено, що у штаті навчального закладу перебувають працівники, прийняті на роботу на загальних підставах по трудовому договору з виплатою заробітної плати, та є військовослужбовці, яким виплачується грошове забезпечення.

У період з 11.01.2019 по 24.01.2019 інспекторами Головного управління ДФС у Тернопільській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ДНЗ «ТПК ПВФП» з питань правильності обчислення, повноти та своєчасності внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб за період з 01.10.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2015 по 30.09.2018, та військового збору за період з 01.10.2015 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт від 31.01.2019 №104/19-00-13-03/02547582 (том 1 а.с.11-36).

У висновку акта перевірки вказано про порушення позивачем вимог частини другої статті 6, частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI, підпункту 6 пункту 3 розділу IV, абзацу 2 підпункту 2 пункту 2, пункту 5 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску від 20.04.2015 №449, а саме: несвоєчасна сплата єдиного внеску за період з 21.01.2017 по 20.09.2018.

08.02.2019 ДНЗ «ТПК ПВФП» не погодившись із висновками акта перевірки від 31.01.2019 подав заяву (заперечення на акт) від 08.02.2019, у якій з приводу виявленого в ході перевірки порушення було дано пояснення такого змісту: «недоїмка та не своєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування виникла на основі того, що звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску форма Д4 (місячна) за період з серпня 2017 по серпень 2018 подавався однією сумою згідно Таблиці 1 (нарахування єдиного внеску) на заробітну плату разом з грошовим забезпеченням військовослужбовців. Таблиця 4 (нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення військовослужбовців) не подавалась, код типу нарахувань на грошове забезпечення військовослужбовців не зазначався. Оплата нарахованих сум єдиного внеску проводилась окремо по рахунках по цивільних працівниках, окремо по військовослужбовцях, внаслідок чого на одному із рахунків виникла переплата, а на іншому - недоїмка на ту ж суму, на яку відповідач і нарахував штрафні санкції» (а.с.41-42).

Головним управлінням ДФС України у Тернопільській області розглянуто вказане заперечення на акт перевірки, за результатами прийнято рішення залишити висновок акта від 31.01.2019 №104/19-00-13-03/02547582 без змін, про що повідомлено позивача листом від 18.02.2019 (а.с.39-40).

На підставі встановленого в ході перевірки порушення та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Головне управління ДФС у Тернопільській області прийняло рішення від 18.02.2019 № про застосування до ДНЗ «ТПК ПВФП» штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 189 771,01 грн (175 168,65 грн - штраф, 14 602,36 грн - пеня) (а.с.37).

Не погодившись із рішенням від 18.02.2019 ДНЗ «ТПК ПВФП» подало до Головного управління ДФС у Тернопільській області скаргу, яку відповідач отримав 01.03.2019 (а.с.45-47).

За результатами розгляду вказаної скарги Головне управління ДФС у Тернопільській області 29.03.2019 прийняло рішення про залишення скарги без розгляду №1502/10/19-00-10-01-06/7463, яке обґрунтовано неналежністю суб`єкта розгляду такої скарги, оскільки функцію контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів, тобто скарга позивача мала бути подана до органів доходів і зборів вищого рівня (ДФС України) та не підлягала розгляду Головним управлінням ДФС України у Тернопільській області (а.с.43-44).

04.04.2019 ДНЗ «ТПК ПВФП» засобами поштового зв`язку надіслало Державній фіскальній службі України скаргу на рішення про застосування штрафних санкцій від 08.02.2019, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.51).

За результатами розгляду вказаної скарги Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 10.05.2019 №2150/6199-99-11-05-02-25 про залишення скарги без розгляду у зв`язку із порушенням позивачем встановленого 10-денного строку для її подання (а.с.48-50).

Вважаючи, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, а також рішення про залишення скарг без розгляду прийняті безпідставно та порушують права позивача, останній звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, суд, зважаючи на предмет позову, перевіряє чи оскаржувані рішення відповідачів прийняті у відповідності до зазначених вище умов.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон №2464-VI.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI).

Як визначено частиною першою статті 3 вказаного Закону, збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами, зокрема, обов`язковості сплати; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина четверта стаття 8 Закону №2464-VI ).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частин п`ятої-сьомої статті 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (частина восьма стаття 9 Закону № 2464-VI).

Відповідно до частини десятої статті 9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Виходячи з системного аналізу зазначених норм права, єдиний внесок вважається сплаченим у разі перерахування його платником на рахунок органу доходів і зборів.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом (частина одинадцята стаття 9 Закону № 2464-VI).

Відповідно до частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449).

Розділом IV даної Інструкції врегульований порядок нарахування, обчислення і сплата єдиного внеску, розділом VII регулюється порядок застосування фінансових санкцій.

Так, підпунктом 1 пункту 3 розділу IV даної Інструкції передбачено, що обчислення єдиного внеску платниками єдиного внеску здійснюється щомісяця на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Отже, приписами чинного законодавства визначено обов`язок платника податків нараховувати та сплачувати єдиний внесок не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. В свою чергу, несвоєчасна сплата або несплата єдиного внеску має наслідком нарахування штрафу та пені, розмір яких розраховується з своєчасно несплачених сум.

Судом встановлено, що протягом періоду з червня 2017 по серпень 2018 року ДНЗ «ТПК ПВФП» до податкового органу подавалися звіти за встановленою формою «Звітність про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в додатку до якого (таблиця 6) «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам» наводилися відомості по усіх працівниках навчального закладу, яким виплачувався дохід, зокрема, суму нарахованого доходу (заробітної плати, грошового забезпечення), суму нарахованого єдиного внеску, проте у графі 9 «код категорії ЗО» щодо усіх працівників, у тому числі військовослужбовців зазначався код « 1» як для ЗО найманих працівників на загальних підставах (том 1 а.с. 159-258, том 2 а.с. 1-6).

В додатку 2 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (зі змінами і доповненнями), наведена таблиця відповідності кодів категорій застрахованої особи та кодів бази нарахування і розмірів ставок єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно до відомостей цієї таблиці коду категорії ЗО « 1» відповідає така назва категорії ЗО: працівники - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях, в інших юридичних осіб, зазначених в абзаці другому пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон); у фізичних осіб - підприємців на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством; у фізичних осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту); коротка назва: наймані працівники на загальних підставах; база нарахування єдиного внеску: сума нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці».

Коду категорії ЗО « 31» відповідає така назва категорії ЗО: військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби), особи рядового і начальницького складу; коротка назва: військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу; база нарахування єдиного внеску: сума нарахованого грошового забезпечення.

У спірний період помилковим є лише зазначення ДНЗ «ТПК ПВФП» при заповненні таблиці 6 до звіту по єдиному внеску в розрізі ЗО по військовослужбовцях іншого коду категорії ЗО, а саме: « 1» замість « 31», внаслідок чого всі нарахування по платежу єдиний внесок відображені в інтегрованій картці (особовому рахунку) навчального закладу по коду класифікації доходів бюджету 71010000, єдиний внесок, нарахований роботодавцем по договорах цивільно-правового характеру, а в іншій інтегрованій картці (особовому рахунку) по єдиному внеску по коду 71020000, єдиний внесок, нарахований роботодавцем по грошовому забезпеченню військовослужбовців, нарахування відсутні (том 1 а.с.132-148, том 2 143-158).

Будь-які зауваження чи порушення в частині правильності нарахування єдиного внеску як по найманих працівниках на загальних підставах, так і по військовослужбовцях, перевіркою не встановлені, тобто проведенні у відповідності до вимог Закону.

Сплата нарахованого єдиного внеску проводилася позивачем під час виплати заробітної плати / грошового забезпечення, про що до суду подані копії платіжних доручень про перерахування коштів на виплату заробітної плати / грошового забезпечення та перерахування до бюджету єдиного внеску від заробітної плати / грошового забезпечення (том 2 а.с. 7-139). При виплаті доходу двічі на місяць (аванс та основана заробітна плата / грошове забезпечення), сплата єдиного внеску теж проводилася двічі на місяць, і в будь-якому випадку не пізніше 20 числа наступного місяця як передбачено частиною восьмою статті 9 Закону № 2464-VI, а навпаки раніше (завчасно).

При цьому перерахування єдиного внеску до бюджету позивачем проводилося правильно на різні рахунки, які передбачені окремо для сплати єдиного внеску, нарахованого на заробітну плату найманих працівників на загальних підставах НОМЕР_1 , і окремо для сплати єдиного внеску, нарахованого на грошове забезпечення військовослужбовців НОМЕР_1.

Відповідно сплата ДНЗ «ТПК ПВФП» єдиного внеску відображалася у двох інтегрованих картах (особових рахунка), які веде податковий орган по цьому платежу, по коду класифікації доходів бюджету 71010000, єдиний внесок, нарахований роботодавцем по договорах цивільно-правового характеру, та в іншій інтегрованій картці по єдиному внеску по коду 71020000, єдиний внесок, нарахований роботодавцем по грошовому забезпеченню військовослужбовців (том 1 а.с.132-148, том 2 143-158).

Внаслідок описаних вище обставин (помилки позивача у кодах категорії ЗО, яка мала місце у грудні 2016 року та у період з червня 2017 по липень 2018 року, при складанні та поданні звітності про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) у навчального закладу по платежу єдиний внесок в інтегрованих картках в одному випадку по коду класифікації доходів бюджету 71010000, єдиний внесок, нарахований роботодавцем по договорах цивільно-правового характеру, виникла заборгованість (недоїмка), а по іншому коду 71020000, єдиний внесок, нарахований роботодавцем по грошовому забезпеченню військовослужбовців, переплата (том 1 а.с.132-148, том 2 143-158).

Також судом встановлено, що 19.09.2018 позивачем було подано до контролюючого органу звіт за серпень 2018 року, у якому зазначено про зменшення суми єдиного внеску по найманих працівниках у зв`язку з виправленням помилки, допущеної у попередніх звітних періодах, на суму 138 681,75 грн та відповідно збільшено суму єдиного внеску по військовослужбовцях (том 1 а.с. 56-58). Вказані документи прийнято податковим органом 20.09.2018, що підтверджується квитанціями №1 та №2 (том 1 а.с. 59-60).

Після подання ДНЗ «ТПК ПВФП» звіту по єдиному внеску з таким уточненням, тобто після 20.09.2018 на особовому рахунку позивача відбулось коригування (вирівнювання) сум нарахованого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за кодом 71010000 та за кодом 71020000, що відображено в інтегрованих картках платника. Податковим органом подання уточнюючого розрахунку розцінено як сплата недоїмки по єдиному внеску по особовому рахунку, де відображено нарахування єдиного внеску по працівниках, прийнятих на загальних підставах.

Вказане стало підставою для висновку Головного управління ДФС у Тернопільській області за результатами проведеної перевірки про несвоєчасну сплату позивачем сум нарахованого єдиного внеску та підставою для застосування штрафних санкцій та пені.

Так, не зважаючи на наявність на момент перевірки уточненого звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та відсутність недоїмки по сплаті єдиного соціального внеску позивачем, податковим інспектором Головного управління ДФС у Тернопільській області за результатами перевірки встановлено порушення щодо несвоєчасної сплати ДНЗ «ТПК ПВФП» єдиного внеску за період з 21.01.2017 по 31.01.2017 та з 21.07.2017 по 20.09.2018 (таблиця 37 акта перевірки, том 1 а.с. 27-28). При цьому суд звертає увагу, що в акті перевірки від 31.01.2019 не наведено посилання на докази, первинні документи, що підтверджують факт порушення, жодним чином не проаналізовано наявність самостійного виправлення позивачем помилки в оформленні подання звітності про суми нарахованого єдиного внеску.

Разом з тим, судом встановлено, що у спірному випадку зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок для сплати єдиного внеску відбулося у повному обсязі, не зважаючи на помилкове визначення іншого коду категорії ЗО. Фактично нарахована сума єдиного внеску у спірні періоди відповідає сумі сплаченого єдиного внеску по двох категоріях ЗО.

Щодо помилки в кодах категорії ЗО при складанні та поданні звітності про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, то це призвело лише до «пересортиці» у видах єдиного внеску (для військовослужбовців та для найманих працівників), але не призвело до недоїмки в цілому. Загальний баланс взаєморозрахунків між позивачем та бюджетом в питанні сплати єдиного внеску не постраждав.

Оскільки помилка позивача полягала у неправильному визначенні коду категорії ЗО військовослужбовців, які працюють у ДНЗ «ТПК ПВФП», що жодним чином не вплинуло на перерахування дійсної суми єдиного внеску до державного бюджету в строк, встановлений законом, то відсутня бездіяльність платника при сплаті правильно нарахованої суми єдиного внеску та немає підстав для висновку про порушення вимог частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI, а відтак і для застосування пені та штрафу відповідно до частини десятої статті 25 та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 вказаного Закону.

З огляду на викладене, та перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення суб`єкта владних повноважень, визначених у статті 2 КАС України, суд приходить до висновку про те, що податковий орган діяв без урахування усіх обставин у справі, а також прийняте відповідачем рішення не відповідає критерію «пропорційності», адже у такий спосіб не дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави та інтересами позивача навчального закладу, оскільки мета - забезпечення своєчасної сплати єдиного внеску досягнута фактичним перерахуванням до бюджету такого платежу позивачем.

Отже, суд приходить до висновку про протиправність рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 18.02.2019 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 189 771,01 грн та його скасування.

Щодо позовних вимог позивача про визнання незаконними та скасування рішень Головного управління ДФС у Тернопільській області про залишення скарги без розгляду від 29.03.2019 №1502/10/19-00-10-01-06/7463 та рішення Державної фіскальної служби України про залишення скарги без розгляду від 10.05.2019 № 21507/6199-99-11-05-02-25, то суд зазначає наступне.

Процедуру подання та розгляду контролюючим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - вимога) та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами десятою, одинадцятою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає Порядок розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 №1124 (далі - Порядок № 1124).

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 1124 передбачено, що у разі якщо скаржник вважає, що контролюючий орган у районі, місті (крім міста Києва), районі у місті, об`єднаний чи спеціалізований неправильно визначив суму недоїмки або прийняв рішення про накладення штрафу та нарахування пені, що суперечить законодавству про загальнообов`язкове державне соціальне страхування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, він має право оскаржити таке рішення у відповідному головному управлінні ДФС в області, місті Києві.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 1124 визначено, що у разі якщо головні управління ДФС в областях, місті Києві надсилають скаржнику рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий скаржник має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до ДФС.

З аналізу наведених положень Порядку № 1124 слід прийти до висновку, що скарга на рішення контролюючого органу в порядку адміністративного оскарження подається до відповідного контролюючого органу вищого рівня.

Відповідно до Законів України від 20.12.2016 № 1791-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» та від 21.12.2016 №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», які набули чинності з 01.01.2017, внесені зміни до Податкового кодексу України, якими функцію контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів.

Отже, якщо оскаржувані рішення приймаються контролюючими органами обласного рівня, то скарга у порядку адміністративного оскарження подається платником до контролюючого органу вищого рівня (центрального рівня) - ДПС України.

Враховуючи, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 189 771,01 грн від 18.02.2019 № , на яке позивачем подано скаргу, було винесено Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, то оскаржуватись воно мало до органу доходів і зборів вищого рівня, тобто до Державної фіскальної служби України, а не до Головного управління ДФС у Тернопільській області, до якого звернувся позивач.

Відтак, враховуючи неналежність суб`єкта розгляду скарга позивача Головним управлінням ДФС у Тернопільській області правомірно була залишена без розгляду рішенням від 29.03.2019 №1502/10/19-00-10-01-06/7463.

В подальшому 04.04.2019 ДНЗ «ТПК ПВФП» подано скаргу до Державної фіскальної служби України.

Відповідно до вимог частин четвертої, чотирнадцятої статті 25 Закону № 2464-VI скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Судом встановлено, що рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 18.02.2019 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску позивач отримав 20.02.2019, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (том 1 а.с. 105), із скаргою до Державної фіскальної служби України позивач звернувся лише 04.04.2019, тобто із пропуском 10-денного строку.

Пунктом 3 розділу IV Порядку № 1124 передбачено, що скарга, подана з порушенням порядку і строків, визначених пунктом 3 розділу II та пунктом 1 розділу IІІ цього Порядку, а також відкликана відповідно до цього Порядку, не підлягає розгляду контролюючими органами, про що виноситься рішення про залишення скарги без розгляду та робиться відмітка в журналі реєстрації скарг.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність рішення Державної фіскальної служби України про залишення скарги без розгляду від 10.05.2019 № 21507/6199-99-11-05-02-25.

Разом з тим, суд зазначає, що оскаржувані рішення про залишення скарги без розгляду не створюють для позивача жодних правових наслідків та не породжують для нього юридичних прав та/чи обов`язків, вони прийняті в межах процедури адміністративного оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, яка є додатковим способом захисту порушених прав платника податків поряд із оскарженням рішення до суду.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Виходячи з повноважень суду, передбачених частиною другою статті 245 КАС України, суд приймає рішення про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 18.02.2019 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 189 771,01 грн. В решті - позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частинами першою, третьою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Звертаючись до суду із даним позовом, ДНЗ «ТПК ПВФП» сплатив судовий збір у загальній сумі 6 688,56 грн, що підтверджуються платіжним дорученням від 07.08.2019 №622 (том 1 а.с.5) та дублікатом квитанції №0.0..1 від 29.08.2019 (том 2 а.с. 83).

Оскільки суд задовольняє позов частково, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління ДПС у Тернопільській області (який виніс оскаржуване рішення, що підлягає скасуванню судом) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто, 2846,56 грн за задоволення вимоги про скасування рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 18.02.2019 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 189 771,01 грн. В іншій частині (в якій відмовлено у позові) судові витрати повинен нести позивач.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Державного навчального закладу «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, рішень про залишення скарги без розгляду задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 18.02.2019 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь Державного навчального закладу «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» судовий збір у розмірі 2846,56 грн (дві тисячі вісімсот сорок шість грн 56 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: Державний навчальний заклад «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» (вулиця Д.Галицького, 48, місто Збараж, Тернопільська область 47302, ідентифікаційний код юридичної особи 02547582).

Відповідачі: Головне управління ДПС у Тернопільській області (правонаступник Головного управління ДФС у Тернопільській області) (вулиця Білецька, 1, місто Тернопіль, 46021, ідентифікаційний код юридичної особи 43142763).

Державна податкова служба України (Львівська площа, 8, місто Київ, 04053, ідентифікаційний код юридичної особи 43005393).

Повний текст рішення складено та підписано 18.11.2019.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя Чепенюк О.В.