Справа № 1.380.2019.004934
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004934
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.,

секретар судового засідання Іванес Х.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Величко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокальської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Сокальської районної державної адміністрації з вимогами:

- скасувати наказ керівника апарату №80/03-10 від 09.09.2019 «Про звільнення»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної, оборонної, юридичної роботи та запобігання та виявлення корупції апарату Сокальської районної державної адміністрації;

- стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає наступне.

З 05 серпня 2019 року Позивач працювала на посаді провідного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної, оборонної, юридичної роботи та запобігання та виявлення корупції апарату Сокальської районної державної адміністрації, як переможець конкурсу з випробуванням один місяць.

05.09.2019 року головним спеціалістом відділу взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної, оборонної, юридичної роботи та запобігання і виявлення корупції апарату Сокальської районної державної адміністрації Н.Мисак, подано на ім`я керівника апарату районної державної адміністрації В.Левандовський службову записку, про те що ОСОБА_1 протягом встановленого випробувального терміну не дотримувалась якості виконання доручень, які було надано ОСОБА_2 на час виконання обов`язків начальника відділу згідно з наказом керівника апарату від 05.08.2019 №69/03-19 «Про надання відпусток». В подальшому зазначена доповідна записка передувала звільненню з займаної посади Позивача.

Натомість, на думку Позивача, з боку керівництва до неї склалось упереджене ставлення, що стало підставою для складення доповідної записки з відображенням у ній необґрунтованого висновку про невідповідність Позивача займаній посаді та звільнення її з посади на підставі пункту 2 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 відкрито провадження у справі.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому зазначається про підтвердження фактів, висвітлених в доповідній записці головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної, оборонної, юридичної роботи та запобігання і виявлення корупції апарату Сокальської районної державної адміністрації Н.Мисак. Додатково вважає позовні вимоги необґрунтованими, з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов, в якому зазначив, що звільнення Позивача відбулось з дотримання норм діючого законодавства у встановлений ним спосіб, а тому є правомірним і законним, а позовні вимоги Позивача є недоведеними та безпідставними.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю, просив в задоволенні таких відмовити.

Дослідивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, що 02 серпня 2019 року, відповідно до наказу керівника апарату Сокальської районної державної адміністрації № 68/03-07 «Про прийняття Іванишин М.», позивач призначена на вакантну посаду провідного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної, оборонної, юридичної роботи та запобігання і виявлення корупції апарату Сокальської районної державної адміністрації, з посадовим окладом відповідно до вимог чинного законодавства, як переможець конкурсу на дану посаду. За цим Наказом, позивачу з метою перевірки відповідності державного службовця займаній посаді, встановлено випробувальний термін тривалістю один місяць з 05 серпня 2019 року.

Наказом від 09 вересня 2019 року № 80/03-10 звільнено позивача з посади провідного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної, оборонної, юридичної роботи та запобігання і виявлення корупції апарату Сокальської районної державної адміністрації з 12 вересня 2019 року через невідповідність займаній посаді протягом строку випробування згідно п.2 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись з зазначеним наказом, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, визначено Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу».

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про державну службу» з метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов`язки, проводиться конкурс на зайняття вакантної посади державної служби відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини третьої статті 31 Закону України «Про державну службу» служба управління персоналом у день призначення особи на посаду державної служби організовує складення Присяги державного службовця особою, яка вперше призначена на посаду державної служби, а також ознайомлює державного службовця під підпис із правилами внутрішнього службового розпорядку та посадовою інструкцією.

Позивач склала присягу 05 серпня 2019 року та 05 серпня 2019 року ознайомилася з Посадовою інструкцією провідного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної, оборонної, юридичної роботи та запобігання і виявлення корупції апарату Сокальської районної державної адміністрації.

Відповідно до частин першої - шостої статті 35 Закону України «Про державну службу» в акті про призначення на посаду суб`єкт призначення може встановити випробування з метою перевірки відповідності державного службовця займаній посаді із зазначенням його строку.

При призначенні особи на посаду державної служби вперше встановлення випробування є обов`язковим.

Випробування при призначенні на посаду державної служби встановлюється строком до шести місяців.

У разі незгоди особи з рішенням про встановлення випробування вона вважається такою, що відмовилася від зайняття посади державної служби. У такому разі застосовується відкладене право другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади державної служби. Якщо конкурсною комісією такого кандидата не визначено, проводиться повторний конкурс.

Якщо державний службовець у період випробування був відсутній на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, перебуванням у додатковій відпустці у зв`язку з навчанням або з інших поважних причин, строк випробування продовжується на відповідну кількість днів, протягом яких він фактично не виконував посадові обов`язки.

Суб`єкт призначення має право звільнити державного службовця з посади до закінчення строку випробування у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 цього Закону. Суб`єкт призначення попереджає державного службовця про звільнення у письмовій формі не пізніш як за сім календарних днів із зазначенням підстав невідповідності займаній посаді.

Так, 05 вересня 2019 року Позивачу надано службову записку про звільнення останньої із займаної посади 12 вересня 2019 року, у зв`язку із невідповідністю займаній посаді (неналежне виконання посадових обов`язків).

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування.

Разом з тим Кодексом законів про працю України та Законом України «Про державну службу» не визначені обставини, за наявності яких може йти мова про невідповідність працівника займаній посаді, тобто передбачається право роботодавця на власний розсуд визначати певні обставини такими, що свідчать про невідповідність працівника займаній посаді.

Питання відповідності або невідповідності займаній посаді особи, яка прийнята на державну службу, є оціночним і застосовується суб`єктом призначення у межах наданих йому дискреційних повноважень, тобто таких повноважень, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Термін «дискреційне повноваження» відповідно до Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2, прийнятої 11.03.1980 на 316-му засіданні заступників міністрів означає повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 14 березня 2017 року по справі №21-3063а16 висловило правову позицію про те, що: «… суд не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень (вчинення дій), передбаченими частиною третьою статті 2 КАС України …».

Отже, роботодавцеві надано право самостійно визначати чи відповідає працівник роботі, на яку його прийнято, проте висновок роботодавця про невідповідність працівника роботі має бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2018 року у справі 826/27339/15.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу від 09.09.2019 №80/03-10 підставою для його видачі слугувала службова записка головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної, оборонної, юридичної роботи та запобігання і виявлення корупції Сокальської районної державної адміністрації Н. Мисак від 05.09.2019.

Службовою запискою головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної, оборонної, юридичної роботи та запобігання і виявлення корупції Сокальської районної державної адміністрації Н. Мисак встановлено, що провідний спеціаліст ОСОБА_1 протягом встановленого випробувального терміну не дотримувалась якості виконання доручень які ОСОБА_3 . ОСОБА_4 було надано на час виконання обов`язків начальника відділу згідно наказу керівника апарату від 05.08.2019 №69/03-19 «Про надання відпусток».

Відповідно до вищевказаної службової записки ОСОБА_1 жодного разу не не надавала консультації працівникам райдержадміністрації, її відділів, управлінь інших структурних підрозділів, керівників місцевих рад з правових питань; не надано належним чином, з допущенням значною кількістю помилок, надано обгрунтованої відповіді на звернення №355/01-11 від 07.08.2019; на усне доручення не було підготовлено апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 по справі №1.380.2019.001368, що могло би привести до порушення строку подання райдержадміністрацією апеляційної скарги, проте вказані доводи не підтверджено ніякими доказами.

Позивачем надано письмові пояснення на службову записку головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної, оборонної, юридичної роботи та запобігання і виявлення корупції Сокальської районної державної адміністрації Н. Мисак від 05.09.2019.

Як вказує Позивач, за весь час роботи вона не мала зауважень з приводу якості роботи, жодних проступків не здійснювала, жодних заяв та завдань на її ім`я письмово не надходило.

Враховуючи зазначене, відповідачем зроблено висновок, що ОСОБА_1 не пройшла випробування, встановленого з метою перевірки її відповідності зайнятій посаді.

Як встановлено судом усі завдання, які надавались позивачу, виконувались останньою належним чином, що свідчить факт відсутності будь-яких документів, які б підтверджували протилежне.

Відповідно, доказів не виконання ОСОБА_1 численних вказівок головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної, оборонної, юридичної роботи та запобігання і виявлення корупції апарату Сокальської районної державної адміністрації Н.Мисак, стороною відповідача не надано.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові. Суд не вправі визнати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення.

Роботодавцеві надано право самостійно визначати чи відповідає працівник роботі, на яку його прийнято. Однак, висновок роботодавця про невідповідність працівника роботі має бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Враховуючи відсутність доказів неналежного виконання обов`язків Позивачем під час випробувального строку, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 ( далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 5 цього Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу,яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 січня 2014 року у справі №21-395а13.

Згідно довідки про ходохи Сокальської районної державної адміністрації від 31 жовтня 2019 року №279/04 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за період з серпня по вересень 2019 р. складає 198,71 грн.

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення до дня винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника, в даному випадку з 13 вересня 2019 року по 06 листопада 2019 року, що становить 38 робочих днів.

При обчисленні середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу суд виходить з наступних розрахунків: середньоденна заробітна плата (198,71 грн.) помножена на кількість робочих днів з дня незаконного звільнення по день ухвалення судового рішення (38 робочих днів), що складає 7 550, 98 грн.

Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13 вересня 2019 року по 06 листопада 2019 року включно, яка підлягає стягненню з Сокальської районної державної адміністрації, складає 7 550,98 грн.

Відповідно до п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за відсутності судових витрат відповідача, положення статті 139 КАС застосуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

Вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Сокальської районної державної адміністрації від 09 вересня 2019 року №80/03-10 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної, оборонної, юридичної роботи та запобігання та виявлення корупції апарату Сокальської районної державної адміністрації з 13 вересня 2019 року.

Стягнути з Сокальської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 7 550,98 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення на її користь грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 4 173 ( чотири тисячі сто сімдесят три гривні) 00 коп звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 листопада 2019 року.

Суддя Гулкевич І.З.