Справа № 520/10146/19
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 р. № 520/10146/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, м-н Свободи, Держпром, під. 3, 2 пов, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просить суд :

- визнати бездіяльність відповідача, щодо не поновлення пенсії позивачки - протиправною;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачці, викладене в листах відповідача від 19.03.2019 року;

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова вчинити певні дії - провести поновлення виплати пенсії позивачці з 07.10.2009 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова рішенням № 9 від 11.03.2019 року незаконно відмовлено у поновленні виплати пенсії.

На виконання ухвали суду відповідачем надано відзив, у якому зазначено, що відсутня підстава для поновлення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з порушенням порядку звернення за поновлення пенсії, а саме відсутністю документів, підтверджуючих місце проживання (реєстрації) в Україні. Відповідач також зазначає, що компенсація втрати частини доходів не підлягає стягненню, оскільки суми пенсійних виплат не були нараховані позивачу з огляду на викладене просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 13.11.2019р. замінено відповідача Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду м. Харкова його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, по досягненню пенсійного віку та наявності 39 років страхового стажу, була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1.

З матеріалів справи встановлено, що 22.05.1995 року позивачка виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Ізраїлі, через що виплату пенсії на території України було припинено.

Представником позивача подано до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова заяву ОСОБА_1 від 19.12.2018р. про призначення/перерахунок пенсії, в якій зазначено про поновлення з 22.11.1995 р. виплати раніше призначеної їй пенсії. До вказаної заяви долучені необхідні документи.

Рішенням комісії з розгляду спірних питань при призначені (перерахунку) пенсії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 11.03.2019 року протокол №9, у відповідності до якого, позивачці було відмовлено у поновленні пенсії.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (надалі - Порядок).

Разом з тим, згідно з пунктом 1.5 Порядку (в редакції від 26.04.2017 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Відповідно до пункту 1 Порядку, заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Відповідно до п. 4.1. Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно п. 4.2. Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Оцінивши спірне рішення відповідача, з урахуванням положень ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає його необґрунтованим, оскільки у рішенні № 9 від 11.03.2019р. не вказано, яких саме документів не надано позивачем для поновлення пенсії або які документи надані до заяви не відповідають вимогам Порядку 22-1, та що слугувало підставою для відмови в її поновленні. У вказаному рішенні лише процитовані нормативні акти без зазначення та обґрунтування підстав відмови.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 № 9 від 11.03.2019 року.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача, по не поновлення пенсії позивачу, суд не знаходить підстав для її задоволення, оскільки відповідачем здійснювались певні дії по розгляду питання про поновлення пенсії позивачки, за результатами яких прийнято рішення про відмову в її поновлені, отже бездіяльність в даному випадку відсутня.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести поновлення виплати пенсії позивачці з 07.10.2009 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 № 7, суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується , приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 2 статті 2Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

За таких обставин, з врахуванням наведеного вище, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.12.2018 про призначення/перерахунок пенсії в якій вона просить поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком та прийняти за результатами її розгляду обґрунтоване рішення.

Щодо вимоги про компенсацію частини втрачених доходів, суд зазначає наступне. Оскільки в задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача провести поновлення та виплату пенсії позивачці відмовлено, отже і підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Таким чином, позов належить задовольнити частково.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, м-н Свободи, Держпром, під. 3, 2 пов, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, від 11.03.2019 протокол № 9.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.12.2018 про призначення/перерахунок пенсії в якій віна просить поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком та прийняти за результатами її розгляду відповідне рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1) сплачену суму судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн.. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ -14099344).

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя (підпис) Рубан В.В.

З оригіналом згідно.

Рішення не набрало законної сили.

Секретар судового засідання Абоян І.І.