Справа № 580/2035/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2035/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В. В.,
суддів Василенко Я. М., Ганечко О. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.07.2019, -

В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним рішення в частині відмови у призначенні йому пенсії на пільгових умовах, як трактористу, за час роботи з 03.01.1991 до 01.04.2004.
Просив зобов`язати відповідача включити до його пільгового стажу період роботи трактористом з 03.01.1991 до 01.04.2004 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 27.10.2017.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що має відповідний стаж роботи, що підтверджується записами у трудовій книжці та відповідними довідками. Тому вважає, що має право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 задоволено позов у повному обсязі.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як убачається з матеріалів справи, 27.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії.
До вказаної заяви позивач додав копії: трудових книжок від 29.07.1977 та від 20.09.1981; довідки з військового комісаріату від 31.10.2017 №1465; довідок про період роботи від 23.10.2017 №8, №12 та про заробітну плату від 23.10.2017 №№7, 9, 10, видані виконавчим комітетом Яснозірської сільської ради; довідки від 23.10.2017 №117 про період роботи трактористом, видану СТОВ «Іскра».
Рішенням від 02.02.2018, оформленим протоколом №2963, позивачу за його заявою від 27.10.2017 відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Згідно з листом відповідача від 02.02.2018 вих.№725/03, адресованим позивачу, останній додав до вказаної вище заяви довідку від 23.10.2017 №12, видану виконавчим комітетом Яснозірської сільської ради, яка підтверджує період роботи трактористом-машиністом у СТОВ «Яснозір`я».
Відповідач зазначив, що правонаступником СТОВ «Яснозір`я» є СТОВ ім. Шевченка, яке не ліквідоване і перебуває в процесі припинення, з огляду на що зарахувати період роботи з 01.03.1991 до 01.04.2004 до пільгового стажу відповідно до наданої довідки немає законних підстав. Також у листі зазначено щодо не надання позивачом вказаної у листі відповідача від 02.01.2018 №19/02 пільгової довідки за підписом ліквідатора СТОВ ім. Шевченка.
Вказано, що за матеріалами пенсійної справи та довідки СТОВ «Іскра» від 23.10.2017 №117 пільговий стаж позивача становить 7 років 9 місяців та 2 дні, у зв`язку з з чим прийняте рішення про відмову у призначенні йому пільгової пенсії відповідно до підп.3 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
06.05.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації, в якій просив повідомити його про результати розгляду його заяви про призначення пенсії від 27.10.2017.
За наслідками розгляду відповідач направив позивачу лист від 14.05.2019 №44358/02-22 з аналогічним листу від 02.02.2018 №725/03 змістом.
Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зібрані судом докази підтверджують роботу позивача трактористом, які надавались до органу Пенсійного фонду України для розгляду, отже, позивач має право на зарахування вищевказаного стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а спірне рішення щодо відмови у призначенні пенсії, прийняте згідно з протоколом №2963 02.02.2018 за його заявою від 27.10.2017, є протиправним і підлягає скасуванню.
Апелянт зазначає, що у разі перебування підприємств в стадії ліквідації уточнюючу довідку для призначення пенсії на пільгових умовах видає ліквідатор на підставі копій відповідних документів, наданих архівами, яким передано на зберігання первинні документи підприємств, що перебувають у стадії ліквідації. Тому, на думку апелянта, зарахувати період роботи із 03.01.1991 до 01.04.2004 до пільгового стажу відповідно до наданої довідки немає законних підстав, оскільки довідка, що підтверджує пільговий характер роботи в СТОВ «Яснозір`я» повинна бути видана ліквідатором СТОВ ім. Шевченка.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно зі ст.9 наведеного Закону №1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Частиною 1 та пунктом 3 ч.2 ст.114 Закону №1058 встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Аналогічні норми визначені також у пункті «в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (Закон №1788).
Положенням статті 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року з послідуючими змінами.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Дослідивши трудову книжку позивача, яка заповнена відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Мінпраці України, Мінюсту України, Мінсоцзахисту населення України №58 від 29.07.1993, у якій міститься інформація щодо безпосередньої постійної зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції, а саме, позивач з 03.01.1991 (наказ від 03.01.1991 №1) до 01.04.2004 (наказ від 31.03.2004 №62-к) працював трактористом-механізатором в СТОВ «Яснозір`я». З 07.09.2004 (наказ від 07.09.2004 №111-К) до 08.06.2012 (наказ від 08.06.2012 №73-К) працював трактористом у СТОВ «Іскра».
Матеріали справи також містять копію довідки від 23.10.2017 №12 про наявність трудового стажу тракториста із повною зайнятістю у період з 03.01.1991 до 01.04.2004, видану виконавчим комітетом Яснозірської сільської ради на підставі книг обліку праці та розрахунків, довідки від 23.10.207 №117, виданої СТОВ «Іскра», якою підтверджено, що позивач з 07.09.2004 до 08.06.2012 працював трактористом повний польовий період у виробництві рослинної продукції, які свідчать, що робота позивача трактористом у вищевказані періоди підтверджена належними доказами.
На час звернення позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону №1058 позивач досяг 55 років, його загальний трудовий стаж становив 37 років і 8 місяців, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі цієї норми.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом невірно застосовано норми матеріального права, оскільки безпосередня зайнятість позивача на виробництві сільськогосподарської продукції підтверджена дослідженими доказами, що свідчить про наявність у позивача достатнього загального та пільгового стажу для призначення пенсії за віком згідно з пунктом «в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
В силу положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 13.11.2019