Справа № 826/1101/17
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1101/17 Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо проведення невиїзної позапланової документальної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою та визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.10.2016 № та від 03.10.2016 № .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.08.2018 в адміністративному позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги вмотивовано тим, що відповідачем протиправно проведено невиїзну позапланову документальну перевірку щодо позивача, оскільки у контролюючого органу не було підстав для проведення перевірки, позаяк, жодних судових рішень чи постанов слідчих тощо відносно позивача не приймались, відтак, контролюючий орган не мав законних підстав для її проведення. При цьому, прийняті за результатами такої перевірки податкові повідомлення-рішення від 03.10.2016 № та від 03.10.2016 № також є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки, на думку позивача, сума прощеного боргу не є додатковим благом платника податку та не повинна включатись до розрахунку загального місячного оподатковуваного доходу.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав, жодні його письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, враховуючи що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку письмового провадження, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу було розглянуто в порядку письмового провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, посадовими особами ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено невиїзну позапланову документальну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за наслідками якої складено акт перевірки від 15.09.2016 № 2732/26-55-13-06- (а.с. 10), в якому зафіксовано порушення позивачем вимог пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 317 759 грн. 91 коп. та пп. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 п. 161 підрозд. 10, розд. ХХ ПК України, за результатами перевірки нараховано військового збору у сумі 23 831 грн. 99 коп.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 03.10.2016:

- від 03.10.2016 № , яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» у розмірі 29 789, 98 грн., у тому числі: за основним платежем 23 831 грн. 99 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 5 957 грн. 99 коп.;

- від 03.10.2016 № , яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання за платежем «податок з доходів фізичних осіб» у розмірі 397 199 грн. 89 коп., у тому числі: за основним платежем 317 759 грн. 91 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 79 439 грн. 98 коп.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що підставою для проведення перевірки стали саме приписи пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, а не приписи п. 78.1.11, як вважає позивач, якими передбачено наявність судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону, на відсутність яких, в свою чергу посилається позивач. Крім того, суд відхилив доводи позивача про поширення на анульовану банком суму боргу положень п. 8 підрозд. 1 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України, адже, у даному випадку, відсутні відповідні умови (зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої), за яких застосовуються вказані положення законодавства.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Вичерпний перелік підстав проведення документальних перевірок визначений ст. 78 ПК України.

З акту перевірки вбачається, що підставою для проведення перевірки стали саме приписи пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, якими передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, серед інших, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

В свою чергу, позивач в апеляційній скарзі зазначив, що у контролюючого органу не було підстав для проведення перевірки, оскільки жодних судових рішень чи постанов слідчих, тощо відносно позивача не приймалось. При цьому, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону, що передбачено приписами п. 78.1.11 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Як встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, відсутність рішень, передбачених пп. 78.1.11 ПК України, на які посилається позивач, не мають значення для вирішення даної справи та встановлення правомірності дій відповідача при проведенні перевірки, оскільки контролюючим органом було проведено перевірку саме на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

В частині визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суд зазначає наступне.

Згідно з пп. 163.1.1 та 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абз. 2 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу).

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» № 321-VIII від 09.04.2015, положення якого набрали чинності 07.05.2015, підрозд. 1 розд. XX «Перехідні положення» доповнено п. 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування, доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підроз. 1 розд. XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.10.2007 між позивачем та публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с. 29), за умовами якого Банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти в сумі 200 000, 00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 1 010 000 грн. 00 коп. по курсу НБУ на день укладання договору.

В матеріалах справи також наявна копія повідомлення публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» від 28.09.2015 № 31-7/671 про анулювання боргу (а.с. 28), з якої вбачається, що позивачеві було анульовано кредитну заборгованість станом на 28.09.2015, що становила 118 113, 79 дол. США, а саме: суму основного боргу (кредиту) 116 626, 34 дол. США, що складає 2 520 993 грн. 92 коп. по курсу НБУ станом на 28.09.2015 та суму процентів 1 487, 45 дол. США, що складає 32 152 грн. 71 коп. по курсу НБУ станом на 28.09.2015.

При цьому, у повідомленні зазначено, що анульована сума є доходом, отриманим як додаткове благо, а тому позивачеві необхідно самостійно сплатити податок з фізичних осіб з такого доходи та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Відтак, анульована кредитна заборгованість позивача станом на 28.09.2015, що становила 116 626, 34 дол. США є основною сумою заборгованості за кредитом (тілом кредиту), а тому вказана сума у відповідності до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2015 рік.

Крім того, суд першої інстанції вірно відхилив доводи позивача про поширення на анульовану банком суму боргу положень п. 8 підрозд. 1 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України, оскільки у даному випадку відсутні відповідні умови (зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої), при яких застосовуються вказані положення законодавства.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, беручи до уваги, що прощений ПАТ «Укрсоцбанк» кредитний борг позивача вважається додатковим благом платника податку та включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу і на нього не розповсюджуються положення п.8 підрозділу 1 р. XX «Перехідні положення» ПК України, колегія суддів доходить висновку, що позивач мала відобразити в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік в графі «інші доходи» повну суму анульованого тіла кредиту за кредитним договором в розмірі 2 520 993 грн. 92 коп. та розрахувати з вказаної суми податок на додатну вартість та військовий збір, що нею здійснено не було, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 03.10.2016 № та № є правомірними та прийнятими у відповідності до вимог чинного законодавства.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 11 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма