Справа № 440/3126/19
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/3126/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чеснокової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Безеги А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Боровик Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, -

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 08 серпня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що контролюючий орган протиправно ставить йому у вину несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність останньої вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено дату та час проведення підготовчого судового засідання.

17 вересня 2019 року судом одержано відзив контролюючого органа на позов, у яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що з червня 2017 року за позивачем зберігається заборгованість зі сплати єдиного внеску, яка утворилась в результаті неповної сплати зазначеного внеску за попередній період, а також внаслідок допущення сплати позивачем єдиного внеску на бюджетний рахунок, не призначений для зарахування цього зобов`язання /45-47/.

Ухвалою від 30 вересня 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Полтавській області про заміну відповідача відмовлено, підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 22 квітня 2019 року, яка здійснює свою господарську діяльність у сфері надання інших індивідуальних послуг; позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

12 червня 2017 року ФОП ОСОБА_1 подано до контролюючого органа звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, у якому визначено суму, яка підлягає сплаті за травень 2017 року, в розмірі 2889,92 грн. /а.с. 93-94/.

Разом із тим, 21 червня 2017 року позивачем сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за травень 2017 року на суму 1450,00 грн.

Вищевказані обставини призвели до порушення повноти сплати позивачем єдиного внеску за наступні (поточні) податкові періоди: червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, жовтень 2017 року, листопад 2017 року, грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року та зумовили нарахування контролюючим органом штрафних санкцій та пені.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 за періоди березень, квітень та травень 2018 року подано до контролюючого органа звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, у яких визначено суми, що підлягають сплаті - по 3278,88 грн. за кожний з податкових періодів /а.с. 69-74/.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вищевказані періоди помилково сплачені ФОП ОСОБА_1 на рахунок, призначений для сплати податку на доходи фізичних осіб.

Вважаючи такі дії порушенням вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" відповідач застосував до позивача штрафні санкції в розмірі 8452,15 грн. та нарахував пеню в розмірі 3260,75 грн.

15 серпня 2019 року засобами поштового зв`язку позивачем отримано рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 08 серпня 2019 року /а.с. 10/.

Позивач, не погодившись із зазначеним рішенням, оскаржив останнє до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з того, що до спірного рішення увійшли санкції (штрафні санкції в сумі 1777,08 грн. та пеня - 246,43 грн.), застосовані контролюючим органом за несвоєчасну сплату ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску, що мало місце у червні 2017 року, та остаточна сплата якого відбулась березні 2018 року; а також санкції (штрафні санкції в розмірі 8452,15 грн. та пеня 3260,75 грн.), застосовані Головним управлінням ДФС у Полтавській області за несплату єдиного внеску позивачем за періоди з березня 2018 року по травень 2018 року.

Визначаючись щодо правомірності застосування до позивача санкцій за несплату єдиного внеску позивачем за періоди з березня 2018 року по травень 2018 року, суд зважає на таке.

Відповідно до абзацу 7 пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI (далі Закон України № 2464-VI), платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України, органах Міністерства внутрішніх справ України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок, відповідно до абзацу 2 пункту 1 частини першої статті 7 Закону України № 2464-VI, нараховується для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.

Відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону України № 2464-VI єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

За правилами абзацу 1 частини п`ятої статті 9 Закону України № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Абзацами 1-2 частини восьмої статті 9 Закону України № 2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Частиною одинадцятою статті 9 Закону України № 2464-VI визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно із частиною десятою статті 25 Закону України № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України № 2464-VІ передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Таким чином, за несплату платником податків єдиного внеску у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Матеріали справи свідчать, що позивачем подано до контролюючого органу звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за березень, квітень, травень 2018 року, в зв`язку із чим в інтегрованій картці платника по коду платежу 71010000 відображено самостійно нараховані, однак не сплачені суми соціального внеску /а.с. 109-127/.

Разом із тим, в інтегрованій картці платника по коду платежу 11010100 (податок на доходи фізичних осіб) відображено факт надходження від ФОП ОСОБА_2 Т.І. 17 квітня 2018 року, 21 травня 2018 року та 18 червня 2018 року сум в розмірі 3278,88 грн.

Отже, позивачем помилково сплачено суми єдиного внеску за березень, квітень, травень 2018 року на аналітичний рахунок 11010100, призначений для сплати податку на доходи фізичних осіб.

Представник відповідача зазначив, що оскільки позивачем самостійно допущено помилку щодо зазначення рахунку, на який належить сплачувати єдиний внесок, що фактично призвело до порушення строків сплати останнього, то контролюючим органом правомірно застосовано штрафні санкції та нараховано пеню в порядку, передбаченому статтею 25 Закону України № 2464-VІ.

Суд не погоджується з позицією відповідача та зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Помилкове зазначення розрахункового рахунку в платіжному дорученні під час сплати суми єдиного внеску не є достатньою правовою підставою для застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 червня 2015 року (справа № 21-377а15).

У зазначеній постанові колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вказала на те, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений податковим кодексом, має кваліфікуватись, як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів.

Аналогічних висновків також дійшов Верховний Суд у своїй постанові, що винесена у справі № 826/24675/15 від 28 травня 2019 року.

Отже, помилкове зазначення рахунку під час сплати не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми у визначений Законом України № 2464-VI строк, а відтак і для застосування штрафних санкцій та пені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що накладення на позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування суми єдиного соціального внеску за березень, квітень та травень 2018 року є протиправним.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення покладено на контролюючий орган.

Відповідач не довів суду правомірності прийнятого ним рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Разом із тим, суд вважає обґрунтованими санкції (штрафні санкції в сумі 1777,08 грн. та пеня - 246,43 грн.), застосовані контролюючим органом за несвоєчасну сплату ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску, що мало місце у червні 2017 року, та остаточна сплата якого відбулась в березні 2018 року.

Слід зауважити, що позивач проти допущеного порушення не заперечував, а відтак визнав правомірність рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 08 серпня 2019 року в цій частині.

Відповідно частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18.

Відповідачем у ході судового розгляду справи не доведено наявності достатніх підстав для прийняття спірного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 08 серпня 2019 року в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 8452,15 грн. та нарахування пені на суму 3260,75 грн., з урахуванням чого суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування зазначеного рішення в зазначеній частині.

За викладених обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 655,21 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-78, 90, 139, 241-246, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 08 серпня 2019 року Головного управління ДФС у Полтавській області в частині застосування штрафу в розмірі 8452 (вісім тисяч чотириста п`ятдесят дві) гривні 15 (п`ятнадцять) копійок та нарахування пені в розмірі 3260 (три тисячі двісті шістдесят) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 655 (шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 21 (двадцять одна) копійка.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15 листопада 2019 року.

СуддяА.О. Чеснокова