Справа № 280/3637/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 жовтня 2019 року 12 год. 20 хв.Справа № 280/3637/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання Биховської А.П.

представника позивача - ОСОБА_1 .

представника відповідача - Корольова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення № від 07.02.2019, яким на підставі ст. 122 Податкового кодексу України за несплату (неперерахування) фізичною особою авансових внесків єдиного податку у сумі 5 829,80 грн. застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 2 914,90 грн.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач вказує, що ним відповідно до п. 295.1. ст. 295 ПК України, як платником єдиного податку другої групи сплачувався єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця, що підтверджується платіжними документами. Враховуючи вищезазначене, вважає, що у контролюючого органу були відсутні підстави для прийняття 07.02.2019 податкового повідомлення-рішення №, яким на підставі статті 122 Податкового Кодексу України за несплату (неперерахування) авансових внесків з єдиного податку у сумі 5829,80 грн. до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 2914,90 грн. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, 27.08.2019 надав до суду відзив на адміністративний позов (вх. №34808), в якому зазначає, що проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем п.295.1 ст.295 ПК України, в частині несвоєчасної сплати авансових внесків по єдиному податку. Враховуючи вищезазначене, ГУ ДФС у Запорізькій області вважає, що податкове повідомлення - рішення № від 07.02.2019 є таким, що винесене відповідно до норм діючого законодавства, а адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Ухвалою суду від 31.07.2019 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 21.08.2019.

У підготовчому судовому засіданні 21.08.2019 оголошено перерву до 25.09.2019.

Протокольною ухвалою суду від 25.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 17.10.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 17.10.2019 підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.10.2019 просив суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 17.10.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

ФОП ОСОБА_2 є платником єдиного податку другої групи згідно заяви від 13.06.2013.

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 статті 20, п.п. 75.1.1 П. 75.1 ст. 75, п.76.1 ст. 76 розділу ІІ Податкового кодексу України, головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Олександрівського управління ГУ ДФС у Запорізькій області Саєнко О.Б. проведено камеральну перевірку своєчасності сплати ФОП ОСОБА_2 єдиного податку з фізичних осіб, за результатами якої складено акт від 26.12.2018 №7450/08-01-49-07/.

Перевіркою встановлено порушення п.295.1 ст. 295 Податкового кодексу України фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , а саме, несвоєчасно сплачено авансові внески з єдиного податку за березень, червень, листопад 2016 року, вересень, грудень 2017 року, квітень, травень, червень, липень, листопад 2018 року.

На підставі вказаних висновків, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.02.2019 №, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 50% авансових внесків єдиного податку в сумі 2 914,90 грн. за затримку сплати авансових внесків єдиного податку в сумі 5829,80 грн.

Не погодившись із вищезазначеним податковим повідомленням-рішення позивач оскаржив його в адміністративному порядку. Проте, рішенням ДФС України від 10.07.2019 № 31738/6/99-99-11-05-01-25 скаргу ФОП ОСОБА_2 на податкове повідомлення-рішення від 07.02.2019 № залишено без розгляду.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши спірні правові відносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.2 п. 291.4 ст. 291 ПК України встановлено, що друга група суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності - це фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Пунктом 293.2 ст. 293 ПКУ визначено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць, зокрема, - для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пунктів 295.1, 295.2 статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Згідно п. 300.1 ст. 300 ПК України, платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Згідно із пунктом 122.1 статті 122 ПК України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Аналіз вказаних норм дає підстави суду дійти висновку про те, що несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку авансових внесків єдиного податку у встановлені строки (тобто, не пізніше 20 числа включно поточного місяця) тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку.

Як зазначено в акті перевірки, підставою для прийняття оскаржуваного рішення стала затримка позивачем сплати авансових внесків по єдиному податку, зокрема, по таким періодам: березень, червень, листопад 2016 року, вересень, грудень 2017 року, квітень, травень, червень, липень, листопад 2018 року.

Однак, з наданих представником позивача копій платіжних документів судом встановлено наступне:

згідно з платіжним дорученням №#Р24А53546332А956126 від 18.03.2019 у березні 2016 року ФОП ОСОБА_2 фактично сплачено єдиний податок 18.03.2016 у сумі 275,60 грн.;

згідно з квитанцією № 140 від 17.06.2016 у червні 2016 року ФОП ОСОБА_2 фактично сплачено єдиний податок 17.06.2016 у сумі 275,60 грн.,

згідно з дублікатом квитанції № від 19.11.2016 у листопаді 2016 року ФОП ОСОБА_2 фактично сплачено єдиний податок 19.11.2016 у сумі 275,60 грн.;

згідно з квитанцією № 25 від 20.09.2017 у вересні 2017 року ФОП ОСОБА_2 фактично сплачено єдиний податок 20.09.2017 у сумі 640,00 грн.,

згідно з квитанцією № 22 від 20.12.2017 у грудні 2017 року ФОП ОСОБА_2 фактично сплачено єдиний податок 20.12.2017 у сумі 640,00 грн.,

згідно з квитанцією № 32 від 20.04.2018 у квітні 2018 року ФОП ОСОБА_2 фактично сплачено єдиний податок 20.04.2018 у сумі 744,60 грн.,

згідно з квитанцією № 0.0..1 від 18.05.2018 у травні 2018 року ФОП ОСОБА_2 фактично сплачено єдиний податок 18.05.2018 у сумі 744,60 грн.,

згідно з квитанцією № 0.0..1 від 20.06.2018 у червні 2018 року ФОП ОСОБА_2 фактично сплачено єдиний податок 20.06.2018, у сумі 744,60 грн.,

згідно з квитанцією № 101 від 20.07.2018 у липні 2018 року ФОП ОСОБА_2 фактично сплачено єдиний податок 20.07.2018 у сумі 744,60 грн.

згідно з квитанцією № 0.0..1 від 20.11.2018 у листопаді 2018 року ФОП ОСОБА_2 фактично сплачено єдиний податок 20.11.2018 у сумі 744,60 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується сплата ФОП ОСОБА_2 єдиного податку у строк до 20-го числа кожного спірного місяця включно, як це передбачено нормами ПК України.

Разом з тим, відповідач посилається на те, що позивач порушив строк сплати авансового внеску по єдиному податку внаслідок надходження перерахованих позивачем коштів після операційного часу та перерахування банком на відповідний рахунок Державного казначейства після обробки.

Суд зауважує, що за приписами пунктів 31.1 - 31.3 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 295.1 статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Вказана норма визначає обов`язок платника сплачувати авансові внески не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця, проте не містить обмежень щодо годин його сплати єдиного податку або неможливості його сплати після закінчення робочого дня або операційного часу банку.

Враховуючи наведене, здійснення позивачем сплати податку саме до 20 числа або безпосередньо 20 числа певного місяця, що підтверджується наданими копіями банківських платіжних документів свідчить про недопущення ним порушення правил сплати (перерахування) податку та відсутність підстав для притягнення до відповідальності за ст. 122 ПК України.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням на позивача безпідставно та протиправно накладено штраф в сумі 2 914,90 грн., оскільки позивач не порушив строки сплати авансових внесків єдиного податку терміном сплати до 20.03.2016, 20.06.2016, 20.11.2016, 20.09.2017, 20.12.2017, 20.04.2018, 20.05.2018, 20.06.2018, 20.07.2018, 20.11.2018.

Посилання відповідача у відзиві на Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджену Постановою НБУ № 22 від 21.01.2004 та Порядок ведення органами Державної фіскальної служби оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений Наказом МФУ № 422 від 07.04.2016 суд вважає безпідставним, окільки вказані нормативні акти не встановлюють порядок і строки сплати податків. Таким нормативним актом є лише ПК України, норми якого, як зазначалось вище, не містять в собі годинних обмежень сплати податку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративий позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 . ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 07.02.2019.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 28 жовтня 2019 року.

Суддя Л.Я. Максименко