Справа № ЗПП/320/16/19
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

13 листопада 2019 року ЗПП/320/16/19

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши в місті Києві у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони Дмитрівській сільській раді, її голові та іншим посадовим особам, депутатського корпусу приймати рішення та вчиняти дії щодо передачі у власність земельної ділянки, що розташована в межах с. Мила, Києво-Святошинського району Київської області, згідно публічної кадастрової карти України даної місцевості - зліва від запропонованої ділянки є вже сформована земельна ділянка площею 0,1 га., з кадастровим номером :03:001:5114, справа :03:001:5113, а з півдня - :03:001:5218, а з півночі спірна земельна ділянка межує із вільною землею, що використовується як можлива дорога, а також заборонити третім особам, таким як землевпорядні організації будь-якої форми власності вчиняти будь-яки дії із розробки та погодженням такого проекту землеустрою, а державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам заборонити здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно щодо даної земельної ділянки чи її складових частин.

В обґрунтування поданої заяви позивача зазначає, що нею подано до відповідача заяву про передачу земельної ділянки в приватну власність. Проте, рішенням відповідача від 02.11.2019 позивачу відмовлено у наданні відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність. Зазначає, що у разі негайного подання позову та його швидкого розгляду відповідач може прийняти рішення про надання інших дозволів щодо відведення спірної земельної ділянки або навіть передати цю земельну ділянки, місцезнаходження якої визначено у графічному додатку до Клопотання № 09/1-Ю від 09 вересня 2019 р., третім особам дозвіл на розробку проекту землевідведення та/або безпосередньо у власність, чим буде порушено право позивача, гарантоване Земельним Кодексом та Конституцією України, та яке порушено безпідставною відмовою, зафіксованою у тексті рішення. Очевидно, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.150 встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд також наголошує, що відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку звернення з вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При дослідженні додатків до заяви про вжиття заходів судом встановлено, що позивачем надано до суду рішення Дмитрівської сільської ради від 22.10.2019, клопотання позивача від 09.09.2019 про передачу земельної ділянки комунальної власності у приватну власність та графічний матеріал на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Будь-яких інших документів заявником до суду не надано.

Суд зазначає, що заявник просить вжити заходів забезпечення позову на захист його порушених прав, проте підтвердження будь-якого порушення з наведених обставин не вбачається та письмових доказів до суду не надано. Крім того, заявником не надано доказів, що з моменту прийняття рішення Дмитрівської сільської ради від 22.10.2019 про відмову в задоволенні клопотання заявника до моменту подачі заяви до вжиття заходів забезпечення позову (12.11.2019) Дмитрівською сільською радою приймались рішення щодо земельної ділянки яка зазначена в даній заяві про вжиття заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

У свою чергу, вказані доводи позивача не приймаються судом до уваги, оскільки не свідчать в чому полягає існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено та не надано жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам.

Суд звертає увагу, що у даному випадку така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як «наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення», може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Суд дійшов висновку, що заявником не наведено та не надано жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у даній адміністративній справі.

Отже, з урахуванням наведених обставин, та, у даному випадку, враховуючи відсутність належних обґрунтувань, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду в майбутньому або існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам, та охоронюваним законом інтересам позивача, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст.ст.7, 150, 151, 154, 167, 168, 240, 242, 243, 248 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати (видати) сторонам.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.293, 295 КАС України.

Суддя Лиска І.Г.