Справа № 824/1099/19-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 р. м. Чернівці справа № 824/1099/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила :

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області (далі - відповідач) №Ф-6762-54 від 13.06.2019 р. про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 9115,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що станом на 01.01.2017 року ОСОБА_1 досягла пенсійного віку. З 22.06.2005 року зареєстрована в податковій інспекції як фізична особа-підприємець і є платником єдиного внеску. Однак, 13.06.2019 року відповідачем виставлено вимогу №Ф-6762-54 про стягнення з позивача 9115,64 грн суми боргу. Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся зі скаргою до ГУ ДФС в Чернівецькій області. Рішенням Головного управління ДФС від 24.07.2019 року на вимогу від 18.07.2019 скаргу залишено без розгляду.

Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачено, що звільняються від сплати єдиного соціального внеску фізичні особи-підприємці, якщо вони є пенсіонерами за віком. Крім того, 03.10.2017 року прийнято Закон України №2464-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, яким внесено зміни, зокрема, до частини четвертої статті 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до якої фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Позивач зазначає, що оскільки він зареєстрований як фізична особа-підприємець, досяг пенсійного віку, а також отримує пенсію за вислугу років, дії відповідача щодо нарахування йому єдиного соціального внеску є неправомірними, а вимога від 13 червня 2019 року №Ф-6762-54 про стягнення 9115,64 грн суми боргу - протиправною та підлягає скасуванню.

У зв`язку з вищенаведеним адміністративний позов просить задовольнити в повному обсязі.

28.10.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, мотивуючи наступним. Так, у зв`язку з наявністю у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості по сплаті єдиного внеску, відповідачем сформовано податкову вимогу про сплату боргу №Ф-6762-54 від 13.06.2019 року. Оскільки, фізичні особи - підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не є пенсіонером за віком у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і зобов`язаний нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальних підставах, а тому позивач не підлягає звільненню від сплати за себе єдиного внеску відповідно до ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", оскільки отримує пенсію за вислугу років. У зв`язку з зазначеним просить відмовити в задоволені позовної заяви.

10.10.2019 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №824/1099/19-а призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

07.11.2019 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій останній зазначив аналогічні підстави для задоволення адміністративного позову, що і у позовній заяві.

Суд дослідивши письмові докази по справі встановив наступне.

28.05.2019 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком та до 28.05.2019 року позивач перебував на обліку за вислугу років (а.с.15).

З 22.06.2005 року позивач зареєстрований в податковій інспекції як фізична особа-підприємець та взята на облік 02.08.2005 р.

13.06.2019 року відповідачем виставлено вимогу №Ф-6762-54 про стягнення з позивача 9115,64 грн суми боргу (а.с.10).

03.07.2019 року не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся зі скаргою до ГУ ДФС в Чернівецькій області.

24.07.2019 року Рішенням ГУ ДФС в Чернівецькій області про результати розгляду скарги від 18.07.2019 року залишено без розгляду скаргу ФОП ОСОБА_1 (а.с. 41-48).

Вважаючи дії відповідача щодо нарахування до сплати єдиного соціального внеску станом на 13 червня 2019 року у розмірі 9115,64 грн. протиправними та, не погоджуючись з винесеною відповідачем вимогою від 13 червня 2019 року №Ф-6762-54 про стягнення 9115,64 грн. суми боргу, позивач звернувся для захисту своїх прав до суду.

Предметом спору у даній справі є оцінка: наявності підстав для звільнення позивача від сплати єдиного внеску, як фізичної особи - підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування та є пенсіонером.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ від 08.07.2010 (далі по тексту - Закон №2464) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464 та п.п.2.1.3 п.2.1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 №21-5, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частина 4 статті 4 Закону №2464 передбачає, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що від сплати єдиного внеску звільняються особи за таких умов: якщо отримують пенсію за віком, або є особами з інвалідністю та отримують пенсію відповідно до закону або соціальну допомогу, або досягли віку встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Отже, законом передбачено три різних умови, наявність однієї з яких дає пільги особам щодо сплати єдиного внеску.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсіонер - це особа , яка відповідно до цього закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу призначена пенсія за вислугу років.

Пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист, про що зазначено у першому абзаці пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

За змістом вказаних законів та у відповідності з висновком, якого дійшов Конституційний Суд України в своєму рішенні від 26 листопада 2013 року №1-14/2013 (№11-рп/2013), право на пенсію за віком особа набуває не лише після досягнення загально визначеного пенсійного віку чи пенсійного віку, встановленого спеціальним законодавством, а також у разі дострокового виходу на пенсію за певних обставин (п. 2.1 мотивувальної частини).

Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що "пенсіонер за віком" - це особа, яка набуває право на отримання пенсії не лише після досягнення загально визначеного пенсійного віку, а також після досягнення віку, встановленого спеціальним законодавством, і у разі дострокового виходу на пенсію за певних обставин.

Згідно із абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Так, ст.2 Закону №1788 визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно абзацу 3 ч.1. ст.26 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років та наявності страхового стажу 15 років.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-ІV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно правової позиції, що висловлена Європейським судом з прав людини у рішеннях від 14.10.2011 у справі "Щокін проти України" (заява №23759/03) та від 07.07.2011 у справі "Серков проти України" (заява №39766/05) в яких європейський суд з прав людини дійшов висновку, про те що, по-перше національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника-платника податку, коли в його справі національне законодавство допускало неоднозначне трактування.

Таким чином, позивач, будучи фізичною особою-підприємцем, якому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" є пенсіонером за віком у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і тому він звільнений від сплати єдиного внеску при здійсненні підприємницької діяльності.

Зазначені висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного суду, що викладені в постанові від 22.10.18 у справі № 805/3092/16-а.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем належними та допустимими доказами не доведено правомірності винесеної ним спірної вимоги від 13 червня 2019 року №Ф-6762-54 про стягнення з позивача 9115,64 грн. суми боргу, дії відповідача по нарахуванню позивачу до сплати єдиного соціального внеску у розмірі 9115,64 грн. є протиправними, а спірна вимога №Ф-6762-54 від 13 червня 2019 року підлягає скасуванню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн, що підтверджується квитанцією від 18.09.2019 р. №ПН1136795 (а.с. 3).

Оскільки, адміністративний позов задоволено повністю, суд стягує з Головного управління ДПС у Чернівецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 768,40 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області №Ф-6762-54 від 13.06.2019 р. про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 9115,64 грн.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби України у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, Код )

Суддя І.В. Маренич