Справа № 463/5524/19
Суддя: Мармаш В. Я.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/5524/19
Провадження № 2-а/463/275/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Мармаша В.Я.,

з участю секретаря судових засідань: Заставної С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради, Інспектора з паркування безпеки міста Львівської міської ради Мосури Віталия Миколайовича про визнання дій незаконними та скасування постанови,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконними дій інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мосури В.М. при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення ЛВ10-867 від 25 червня 2019 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень; визнання зазначеної постанови протиправною, скасування постанови та закриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є безпідставною, оскільки він Правил дорожнього руху вин не порушував. В оскаржуваній постанові зазначено, що водій транспортного засобу «Subaru Tribeca», ВС5474ВВ, здійснив правопорушення 25червня 2019 року за адресою м. Львів, вул. К.Левицького, 25, а саме здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 8.4в і 33.3.34 ПДР України. Разом з тим, вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки транспортний засіб, хоча і був запаркований за адресою м. Львів, вул. К. Левицького, 25, однак за межами зони дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Так, відповідно до Правил дорожнього руху зона дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена» визначена від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним. Дорожній знак 3.34 встановлено на перехресті вулиць К.Левицького-Тершаківців, наступним після знаку є перехрестя вулиць К.Левицького Романчука, що знаходиться навпроти будинку 27 по вулиці К.Левицького, натомість транспортний засіб позивача був припаркований на вул.К.Левицького, 25, що знаходиться посередині між перехрестями вулиць К.Левицького-Тершаківців та К.Левицького - Романчука. Тому дії інспектора є незаконніми, а постанова пидлягає скасуванню.

У судове засідання від позивача надийшла заява про розгляд справи у його видсутності.

Від предствника відповідача Управління безпеки міста Львівської міської ради у судове засідання надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що водій транспортного засобу Subaru Tribeca, НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч 1. ст. 122 КУпАП. Просив розгляд справи проводити без його участі та відмоивти у позові.

Відповідач Інспектор з паркування безпеки міста Львівської міської ради Мосур В.М. у судове засідання, не прибув про дату час та місце розгляду справи був повідомлений наледним чином.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення ЛВ10-867 від 25 червня 2019 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень, зокрема, за здійснення 25 червня 2019 року о 10 годині 58 хвилин на вул. К.Левицького, 25 в м. Львові зупинки транспортним засобом Subaru Tribeca, НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 8.4в і 33.3.34 Правил дорожнього руху України.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що вул. К.Левицького в м. Львові є вулицею з одностороннім рухом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пункт 1.3. Правил дорожнього руху України визначає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 33.3.34 ПДР України, знаком 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Пунктом 8-2 ПДР України передбачено, що дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Абзацом 9 та 12 пункту 3.43 розділу 33 ПДР України визначено, що зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.

Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із наданої відповідачем схеми розташування ділянки дороги по вул. К.Левицького у м. Львові суд вбачає, що дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена» встановлено на перехресті вул. К. Левицького та вул. Тершаківців. Наступним після знаку є перехрестя вул. К. АДРЕСА_1 та вул. Романчука, що знаходиться навпроти будинку 27 по вул. К. Левицького.

Зі змісту оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що транспортний засіб позивача було припарковано напроти будинку 25 по вул. К.Левицького, що відповідно до зазначеної вище схеми розташований після перехрестя вулиць К.Левицього - Романчука.

Абзацами 9 та 12 пункту 3.43 розділу 33 ПДР України визначено, що зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.

Отже, дія знаку 3.34 «Зупинка заборонена» закінчується після першого перехрестя.

Пункт 1.10 ПДР України встановлює, що перехрестя місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

Відтак, в розумінні зазначеної вище норми перетинання вул. К.Левицького та ОСОБА_2 є перехрестям, а отже перериває дію знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Таким чином, автомобіль позивача, який був розташований на ділянці дороги вул. К.Левицького за перехрестям вулиць К.Левицького Романчука, здійснив зупинку поза межами дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Разом з тим, вимога позивача про визнання протиправними дій інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мосура В.М. щодо винесення ним постанови не підлягає задоволенню, так як відповідно до положень частини третьої статті 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, в межах наданих цією нормою повноважень, а також встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову ОСОБА_1 про скасування постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами пісьмовимі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Беручи до уваги наведене вище, всупереч вищевказаним вимогам, відповідачем не представлено до суду доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови, а тому суд приходить до висновку, що постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 9, 73-77, 90, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Мосури ОСОБА_3 Миколайовича у справі про адміністративне правопорушення ЛВ 10-867 від 25червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Закрити провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, 293, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Текст рішення складено та підписано 18.10.2019

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління безпеки міста Львівської міської ради, місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Зелена, 9, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20819015.

Відповідач: Інспектор з паркування безпеки міста Львивської миськоґ ради Мосур Віталий Миколайович, 79008, м. Львів, вул. Зелена, 9.

Суддя: В.Я. Мармаш