Справа № 200/10892/19-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 р. Справа№200/10892/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2019 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідно до тексту заяви позивач просить суд: скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 31.05.2019 №1422 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії; зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до загального трудового стажу позивача період роботи з 01.06.1989 по 04.01.1993 на підприємстві "Добропільський колхозний ринок" та повторно розглянути заяву від 24.05.2019 №1422 про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування".

В обґрунтування адміністративного позову зазначив наступне. У зв`язку з досягненням пенсійного віку ним 24.05.2019 була подана заява до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням відповідача від 31.05.2019 №1422 відмовлено у призначені пенсії, відмова обумовлена тим, що запис в трудовій книжці за період роботи в «Добропольському колгоспному ринку» з 01.06.1989 по 01.01.1993 має виправлення, які не засвідчені належним чином.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у порядку ст. 262 КАС України.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідачем у встановлений судом строк надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, останній просив суд відмовити у задоволенні вимог позовної заяви. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає наступне.

24.05.2019 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням в.о. начальника управління від 31.05.2019 року №1422 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. До загального трудового стажу не зарахований період роботи з 01.06.1989 по 01.01.1993 на підприємстві «Добропольський ковгоспний ринок», у зв`язку із тим, що запис про звільнення з роботи містить виправлення не завірені печаткою та підписом відповідальної особи, а також позивачем не надано довідки на підтвердження спірного періоду роботи.

Відповідно до наданих документів загальний стаж позивача складає 23 роки 08 місяців 04 днів.

За зазначених обставин у призначенні пенсії позивачу відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування".

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 24.05.2019 року звернувся до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування".

Рішенням відповідача від 31.05.2019 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, при цьому в рішенні відповідач вказав, що:

1) позивач має загальний трудовий стаж 23 роки 08 місяців 04 днів;

2) запис про період роботи позивача з 01.06.1989 по 04.01.1993 має виправлення в частині запису про звільнення не засвідчений належним чином (підписом відповідальної особи та печаткою підприємства);

Не погодившись із рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернуся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» № 137-V 14 вересня 2006 року визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - па підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.п. 1, 2. 27 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно п.18 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стажу встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Трудова книжка позивача містить записи про період роботи позивача у спірний період часу, так згідно аркушу 20 моєї трудової книжки під № 20 мається запис: 01.06.1989 року прийнято в якості водія 1-го класу на «Добропільский колгоспний ринок» наказ № 19 від 01.06.1989 року. Вказаний запис у трудовій книжці не містить неточностей, запис зроблений чітко та без виправлень.

Під № 21 мається запис 04.01.1993 року «звільнено за ст. 40 п.7 КЗпП» наказ № 77 від 04.01.1993 року. Дата звільнення та номер наказу мають виправлення, однак зазначені виправлення засвідчені печатками підприємства, та підписами відповідальної особи, а саме директором, який і вніс виправлення до трудової книжки,

Суд дійшов висновку, що зазначене є належним доказом роботи позивача, а відповідальність за належне і правильне оформлення документів щодо відомостей про періоди роботи та трудової книжки покладається на керівника підприємства, організації, тощо.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

На підставі п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року,в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Згідно п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно довідки, що надана архівним відділом Добропільської міської ради від 05.03.2019 №13/06-04/103, документи з особового складу (накази, особові картки, особові рахунки, відомості про нарахування заробітної плати, особові справи) Добропільського колгоспного ринку та ТОВ «Ринок» на зберігання до архівного відділу не передавались.

У пункті 18 Порядку визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стажу встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Проте, відповідач не скористався наданим йому правом на отримання показань свідків на підтвердження періоду роботи позивача.

Наведена бездіяльність відповідача свідчить про недбале ставлення пенсійного органу про вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Разом з цим, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Таким чином, відповідачем безпідставно не враховано записи трудової книжки позивача про його роботу за відповідний період в Добропільському колгоспному ринку, тому суд вважає, що пенсійний орган діяв неправомірно.

З урахуванням наведеного, на думку суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування", необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб захисту права, що визначений позивачем.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу пропорційно задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255,258, 262, 293, 295 КАС України,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28А, 7) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 31.05.2019 №1422 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву від 24.05.2019 №1422 про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування" зарахувавши до загального трудового стажу позивача період роботи з 01.06.1989 по 04.01.1993 на підприємстві "Добропільський колгоспний ринок".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85004, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28А, )на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 15 листопада 2019 року.

Суддя І.В. Буряк