Справа № 640/792/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

18 листопада 2019 року м. Київ № 640/792/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Лисун А.А., представника позивача Бернаковської О.М., представника відповідача Головного територіального управління юстиції у місті Києві Підгородецької О.Ю., представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремточпідшипник» Білоуса Ф.Й., представника третьої особи Київської міської ради Кривохижі Ю.А., у відсутність інших учасників справи, розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання представників відповідача та третіх осіб про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Паркувальні системи» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Духновської Олесі Анатоліївни, Головного територіального управління юстиції у місті Києві, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремточпідшипник», Київська міська рада, Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування записів і рішень,

установив:

В провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Паркувальні системи» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Духновської Олесі Анатоліївни, Головного територіального управління юстиції у місті Києві, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремточпідшипник» (ТОВ «Ремточпідшипник»), Київська міська рада, Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс», в якому позивач просить:

- визнати дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Духновської Олесі Анатоліївни при проведенні державної реєстрації прав власності 08.07.2015 з видачею свідоцтва (індексний номер 40290426), - протиправними;

- скасувати запис про право власності: 10185841, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

- визнати протиправним та скасувати рішення по державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34275144 від 15.03.2017 14:28:17, приватний нотаріус КМНО Михайленко С.А.; та скасувати запис про право власності: 19450330.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2019 витребувано у Головного територіального управління юстиції у місті Києві належним чином засвідчену копію реєстраційної справи щодо об`єкта нерухомого майна (гараж №1 площею 46,1 кв.м), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання ухвали суду Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві надано копію матеріалів реєстраційної справи №11662099, 12197096 на об`єкт нерухомого майна гараж №1 - за адресою: АДРЕСА_1 , а також заявлено клопотання про закриття провадження у справі.

Такі ж клопотання з огляду на те, що заявлені вимоги є похідними від спору щодо майна і майнових прав, надійшли і від ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремточпідшипник», Київської міської ради.

В свою чергу, зі сторони позивача надійшла заява про відмову у задоволенні клопотань з долученою постановою Великої Палати Верховного Суду, оскільки спір є саме публічно-правовим.

Отже, визначаючись щодо можливості розгляду заявлених вимог в порядку адміністративного судочинства, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Так, в даному випадку, спору, що виник між сторонами, передує невирішений спір про право між учасниками даної справи.

Зокрема, оскаржуючи рішення державного реєстратора та внесений до Державного реєстру речових прав запис, позивач захищає право користування земельною ділянкою, що полягає у праві на організацію та експлуатацію 136 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 15 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: АДРЕСА_1 в межах ІІІ територіальної зони паркування, м. Києва. Відповідне право надано позивачу Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» керуючись рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051 «Про Правила благоустрою міста Києва».

Позивач у позовній заяві зазначає, що порушення закону при первісній реєстрації права власності (за гр. ОСОБА_1 ) полягає в тому, що заявником при поданні документів для реєстрації права власності з видачею свідоцтва про право власності реєстратору не були (і не могли бути) подані документи щодо права користування земельною ділянкою (враховуючи, що право користування належало іншій особі, тобто, позивачу), а подання цих документів є обов`язковим згідно закону. Відповідно, незаконною є і наступна реєстрація права власності на нерухоме майно за ТОВ «Ремточпідшипник».

Більш того, у поясненнях, ТОВ «Ремточпідшипник» вказує про те, що позовна заява не містить будь-яких доказів права користування позивачем земельною ділянкою у межах кооперативу ГК «Ремторгсервіс» та будь-яким нерухомим майном, відсутні будь-які нормативні правовідносини з Відповідачами у справі, третіми особами та кооперативом ГК «Ремторгсервіс». Договір на який посилається позивач вважає прихованою орендою.

Спір не має ознак приватноправового характеру, якщо предметом перевірки у справі є виключно дотримання державним реєстратором, як суб`єктом владних повноважень, публічно-владних управлінських функцій.

Разом з тим, обґрунтовуючи правову позицію у справі, позивач посилається на наведені вище обставини, а нормативно обґрунтовує, серед іншого, посиланням на пункт 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), в силу якого, для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об`єкт нерухомого майна, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає, серед іншого, документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об`єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані).

З позовної заяви вбачається також, що ТОВ «Ремточпідшипник» у подальшому звернулось до Київської міської ради з метою відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 у довгострокове користування для експлуатації та обслуговування автостоянки.

Наведені обставини вказують на необхідність, при вирішенні даного спору, дослідити більш широке коло питань, ніж процедурні.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

В свою чергу, відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника (наразі позивача у справі). Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З наведених вище обставин вбачається, що у даній справі існує невирішений спір про право, тому подальше оспорювання набуття особою цього права не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства у зв`язку з тим, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права користування на земельну ділянку.

Для вирішення даного спору по суті необхідним є також дослідження питання наявності або відсутності порушеного права або інтересу позивача у справі, який не є безпосереднім учасником відносин із державним реєстратором речових прав. Більш того, у поясненнях, ТОВ «Ремточпідшипник» вказує про те, що позовна заява не містить будь-яких доказів права користування позивачем земельною ділянкою у межах кооперативу ГК «Ремторгсервіс», що також вказує на необхідність дослідження питання наявності або відсутності речових прав у позивача. Відтак, спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави є завданням господарського судочинства.

Частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Так, пунктом 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору.

Якщо предметом спору є не стільки дії та рішення державного реєстратора як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки поновлення права власності або користування позивача на нерухоме майно, а підставою позову є обґрунтування речового права на майно, то можна констатувати приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин. Здійснення такого захисту судом залежить від вирішення питання про те, кому саме належить право користування спірним нерухомим майном та правомірності набуття такого права.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що такий спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постановах, що ухвалені у справах №820/4146/17 від 20.06.2018, №823/235/16 від 18.09.2018, №807/719/15 від 29.08.2018, 804/1001/16 від 18.04.2018, а також правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду України від 14.06.2016 у справі №21-41а16 та від 26.01.2016 у справі №2а-10699/11/2670 (21-3367а15).

Згідно з частиною другою статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у загальній сумі 3842 грн згідно квитанцій, наявних в матеріалах справи.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI.

Пунктом п`ятим частини першої статті 7 вказаного Закону передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, питання про повернення сплаченої суми судового збору у розмірі 3842 грн з Державного бюджету України може бути вирішено ухвалою суду окремо за клопотанням позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 4, 19, 238, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Клопотання представників відповідача та третіх осіб задовольнити.

Провадження в адміністративній справі позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Паркувальні системи» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Духновської Олесі Анатоліївни, Головного територіального управління юстиції у місті Києві, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремточпідшипник», Київська міська рада, Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування записів і рішень, - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого господарського суду в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено й проголошено в судовому засіданні 18.11.2019.

Суддя О.М. Чудак