Справа № 607/20565/19
Суддя: Грицак Р. М.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2019 Справа №607/20565/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого Грицак Р.М.,

за участі секретаря Білецької Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України, в особі відділу прикордонної служби «Бориспіль 1» про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної прикордонної служби України, в особі відділу прикордонної служби «Бориспіль 1» про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №011244 від 13 серпня 2019 року якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 гривень.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 зазначила, що 13 серпня 2019 року о 09 год. 15 хв. у пункті пропуску «Бориспіль» (термінал «D»), на напрямку «Відліт» під час оформлення пасажирів рейсу №231 «Київ - Нью-Йорк» вона пред`явила для контролю паспорт громадянина США НОМЕР_1, після чого представниками відповідача було встановлено перевищення строку перебування останньої на території України, а саме 142 дні. За наслідками виявленого правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №011244, згідно якої її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 грн., що є максимальною санкцією, передбаченою за скоєння вказаного правопорушення, в той час як санкція статті також передбачає попередження. Зазначає, що вона порушила правила перебування в Україні із транзитного проїзду через територію України не умисно та без усвідомлення такого порушення, оскільки вважала, що має право перебувати на території України без обмежень, так як вона є громадянином України. Тому просить постанову про накладення адміністративного стягнення №011244 від 13 серпня 2019 року скасувати, оскільки, вказана постанова прийнята без повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх необхідних обставин справи.

Ухвалою суду від 25 вересня 2019 року було відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

15 жовтня 2019 року представник відповідача Державної прикордонної служби України, в особі відділу прикордонної служби «Бориспіль 1» надав суду відзив на позов в якому зазначає, що 13 серпня 2019 року о 09 год. 15 хв. у пункті пропуску через державний кордон України «Бориспіль» терміналу «Б» ДП МА «Бориспіль» при здійсненні прикордонного контролю на виїзд з України пасажирів рейсу міжнародного прямування «Київ - Нью-Йорк» ОСОБА_2 надано інспектору прикордонної служби для перевірки та отримання відповідного дозволу на перетинання державного кордону закордонний паспорт громадянина США НОМЕР_1 виданого на її ім`я, паспорт є дійсним, таким що відповідає встановленому зразку для даного типу документів та належить особі пред`явнику. Перевіркою встановлено, що особа здійснила в`їзд на територію України 25 березня 2019 року, про що має відповідну відмітку про реєстрацію на території України у паспорті громадянина США, та загальний безперервний термін перебування іноземця на території України становить 142 дні, тобто строк перебування з порушенням чинного законодавства становив на період розгляду справи 52 дні. При отриманні для перевірки дійсного паспортного документа, що надає особі право на перетинання державного кордону України у службових осіб Державної прикордонної служби України відсутні повноваження витребувати інші паспортні документи. При цьому встановлення наявності у особи іноземця будь-якого іншого громадянства не входить до повноважень Державної прикордонної служби України. При розгляді справи про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 203 КУпАП стосовно порушення строку тимчасового перебування громадянином США ОСОБА_2 не заперечувався факт перебування на території України понад встановлений строк, клопотання про застосування штрафу у розмірі мінімально встановленої санкції за дане правопорушення не надходило. Заяви громадянки США ОСОБА_3 про перебування в статусі біпатрида з громадянством України також не надходили, документи що підтверджують громадянство України не надавались. На підставі наведеного просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У своїй відповіді на відзив від 24 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 зазначає, що при здійсненні прикордонного контролю, вона вказала інспектору про наявність у неї громадянства України, та пред`явила пенсійне посвідчення, видане, Пенсійним фондом України, 13 червня 2019 року на ім`я ОСОБА_1 , серія НОМЕР_2 , яке інспектором до уваги взято не було. Вона також направила копію паспорта громадянина України відповідачу рекомендованим листом. При винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення у графі місце роботи, інспектором вказано «тимчасово не працює», та не зазначено, що вона є пенсіонером. Окрім цього зазначає, що пояснення, яке наявне у матеріалах справи Державної прикордонної служби України про адміністративне правопорушення №3397, нею не надавалося, та не підписувалося. Уповноваженою службовою особою заступником начальника відділу-начальником 3-го відділення інспекторів прикордонної служби впс «Бориспіль-1» капітаном Олексієм Степанишиним при розгляді справи, не було роз`яснено їй права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 258, статтею 268 КУпАП та не запропоновано скористатися юридичною допомогою адвоката.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача Державної прикордонної служби України, в особі відділу прикордонної служби «Бориспіль 1» в судове засідання не з`явився, будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомив.

Враховуючи вимоги частини 9 статті 205 КАС України суд вважає, що розгляд справи слід провести у письмовому провадженні.

Суд, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення №011244 від 13 серпня 2019 року ОСОБА_4 порушила встановлений термін перебування на території України, визначений п.2.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, що затверджений постановою КМУ від 15 лютого 2012 року №150, а саме: 13 серпня 2019 року о 09 год. 15 хв. у пункті пропуску «Бориспіль» (термінал «D»), на напрямку «Відліт» під час оформлення пасажирів рейсу №231 «Київ - Нью-Йорк» пред`явила на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина США № НОМЕР_1 на своє ім`я, з відміткою про реєстрацію на території України від 25 березня 2019 року, а саме перебувала на території України 142 дні, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 203 КУпАП.

Вказаною постановою позивач притягнута до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 203 КУпАП у зв`язку з чим на неї накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Надаючи оцінку аргументам позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.

Частиною першою ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Зі змісту статті 288 КУпАП, статтей 19, 20 КАС України слідує, що рішення, дія чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно зі статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 203 КУпАП України передбачено настання адміністративної відповідальності за недодержання іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку реєстрації або проживання на території України за недійсними документами чи документами, строк дії яких закінчився, або порушення встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Відповідно до частини 16 статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення тимчасового строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 15 лютого 2012 року за №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну можуть тимчасово перебувати на її території не більше як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено Міжнародними договорами України.

Перевищення терміну перебування на території України ОСОБА_1 встановлено та підтверджено паспортом громадянина США № НОМЕР_1 , де міститься відмітка про перетин кордону України 25 березня 2019 року і відмітка про дату фактичного виїзду 13 серпня 2019 року. Також вказаний факт не заперечується позивачем.

Однак позивач посилається на те, що вона є громадянином України та має право перебувати на території України без обмежень.

З цих підстав суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 виданого 10 грудня 1997 року Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Буданів Теребовлянського району Тернопільської області з 01 квітня 2019 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 виданого Пенсійним фондом України 13 червня 2019 року позивач ОСОБА_1 отримає пенсію за віком.

Як зазначає позивач, під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення вона не заперечила факт пред`явлення на паспортному контролі паспорту громадянина США, проте одночасно з цим вона повідомила представника прикордонної служби про наявність у неї громадянства України, однак вказане зауваження до уваги прийнято не було.

Частина 2 статті 203 КУпАП України передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення іноземцями та особами без громадянства.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; особа без громадянства - особа, яку жодна держава відповідно до свого законодавства не вважає своїм громадянином.

Стаття 2 Закону України «Про громадянство України» передбачає, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Громадянство України припиняється: внаслідок виходу з громадянства України; внаслідок втрати громадянства України; за підставами, передбаченими міжнародними договорами України (стаття 17 Закону України «Про громадянство України»).

Громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням (стаття 18 Закону України «Про громадянство України»).

Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто.

Втрата громадянства України відбувається не автоматично з набуттям громадянства іншої держави, а виключно з дня видачі Указу Президента України про припинення громадянства щодо певної особи, тому датою припинення громадянства України є дата видання відповідного указу Президента України (стаття 19 Закону України «Про громадянство України»).

Статтею 20 передбачено, що громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання указу Президента України про припинення громадянства України користується всіма правами і несе всі обов`язки громадянина України.

Згідно правил установлених статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене відповідачем не подано суду жодного доказу на спростування доводів позивача, про наявність у неї громадянства України. В порушення вимог статті 33 КУпАП відповідачем при накладенні стягнення не враховано характер особи порушника та неправильно визначено суб`єктний склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статі 203 КУпАП, що призвело до винесення постанова про накладення адміністративного стягнення без повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх необхідних обставин справи.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки у позивача, станом на 13 серпня 2019 року наявний був як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина СШ А , та вона мала місце проживання на території України за адресою АДРЕСА_1 , що встановлено наявними у справі доказами, а тому у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України та має статус громадянина - резидента.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом останньої, тому у правових відносинах з Україною вона визнається лише громадянином України, відповідачем не подано суду жодного доказу на спростування доводів позивача, про наявність у неї громадянства України та доказів про втрату нею громадянства, в порушення вимог статті 33 КУпАП, відповідачем не враховано при накладенні стягнення характер особи порушника, що призвело до винесення постанова про накладення адміністративного стягнення без повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх необхідних обставин справи, тому позов підлягає до задоволення шляхом скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №011244 від 13 серпня 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 203 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 5, 19, 20, 77, 78, 205, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України, в особі відділу прикордонної служби «Бориспіль 1» про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення №011244 від 13 серпня 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 203 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 грн. - скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 203 КУпАП - провадженням закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду, відповідно до частини 4 ст.286 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державна прикордонна служба України, в особі відділу прикордонної служби «Бориспіль 1», місце знаходження: м. Бориспіль - 7, Київський район, Київська область.

Повний текст рішення складений та підписаний судом 15 листопада 2019 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак