Справа № 335/11307/19
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Геєць Ю.В., за участю секретаря Ровенської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 а до поліцейського 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області капрала поліції Дєдушева Сергія Сергійович, третя особа Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського 1 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області капрала поліції Дєдушева С.С., третя особа УПП в Запорізькій області, в обґрунтування якого зазначив наступне.

29 вересня 2019 року постановою капрала поліції 1 роти, 1 батальйону УПП в Запорізькій області Дєдушева С.С., ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за те, що він 29 вересня 2019 року о 13 год. 27 хв., в м. Запоріжжі по вул. Перемоги, 76б, керуючи автомобілем Toyota RAV4, державний номер НОМЕР_1 , порушив встановлені обмеження швидкості руху у населеному пункті більше ніж на 20 км/год. А саме рухався зі швидкістю 74 км/год. Вимір швидкості здійснено приладом TrueCam000571, чим порушив п.12.4. Правил дорожнього руху України Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Позивач з постановою не згоден, вважає, що вона є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням вимог чинного законодавства, через що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2019 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ відповідно до ст.ст. 268-272, 288 КАС України.

Від представника позивача адвоката Моніна І.В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач надіслав до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши про те, що поліцейським дійсно було винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху в автоматичному режимі, оскільки, позивач рухався в населеному пункті зі швидкістю 74 км/год., при цьому порушив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті більш як на 20 км/год. Поліцейським правомірно застосовано скорочений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу. У винесеній постанові зазначено про те, що вимірювання швидкості руху здійснювалось за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, та правомірність використання приладу TruCam LTI 20/20 підтверджується відповідним свідоцтвом про повірку приладу та наявністю відповідного експертного висновку, які додано до відзиву. При цьому, сторона відповідача звертає увагу на те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відео- та фотознімком, зробленими за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM, у зв`язку з чим постанова є обґрунтованою та винесеною з дотриманням норм КУпАП.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

За приписами ч. 2 наведеної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4 ст. 258 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч. 3 ст. 77 КАС України, докази суду надають учасники справи.

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення від 29 вересня 2019 року о 13 год. 27 хв., ОСОБА_1 в м. Запоріжжі по вул. Перемоги, 76б, керуючи автомобілем Toyota RAV4, державний номер НОМЕР_1 , порушив встановлені обмеження швидкості руху у населеному пункті більше ніж на 20 км/год. А саме рухався зі швидкістю 74 км/год. Вимір здійснено приладом TrueCam000571, чим порушив п.12.4. Правил дорожнього руху України Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Отже, постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1569885 від 29 вересня 2019року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за порушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З постанови у справі про адміністративне правопорушення від 29 вересня 2019року не вбачається доказів, які б підтверджували, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР.

Разом з тим, до відзиву долучено роздруківку з вимірювального приладу TrueCam000571 на якій зафіксовано реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 із зазначенням місця його фіксації «НАБЕРЕЖНА» та зафіксованої швидкості 82 км/год.

При цьому, відповідно до оскаржуваної постанови 29 вересня 2019 року о 13 год. 27 хв., ОСОБА_1 в м. Запоріжжі по вул. Перемоги, 76б, керуючи автомобілем Toyota RAV4, державний номер НОМЕР_1 , порушив встановлені обмеження швидкості руху у населеному пункті більше ніж на 20 км/год. А саме рухався зі швидкістю 74 км/год.

Тобто, в постанові зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення вул. Перемоги 76б, а не «НАБЕРЕЖНА», як у доказах, долучених до відзиву, так само зазначено різні швидкості руху транспортного засобу, зокрема у постанові зазначено 74 км/год, а у наданих з відзивом доказах 82 км/год.

Крім того, відповідно до оскаржуваної постанови, адміністративне правопорушення вчинено 29 вересня 2019 року о 13 год. 27 хв., а відповідно до наданих до відзиву доказах, швидкість зафіксовано 29 вересня 2019 року о 13 год. 41 хв.

Відповідно до позовної заяви, позивач зазначає, що 29.09.2019 він не перебував за вказаною у постанові адресою, по вказаній вулиці взагалі не рухався.

Із наданих суду доказів та оскаржуваної постанови вбачається, що фактичні обставини, зазначені у постанові: час, місце, особа водія не відповідають дійсності та фактичним даним, наведеним у наданих відповідачем доказах.

Матеріали справи не містять будь-які інші документи, які б достовірно підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення саме за обставин, зазначених у оскаржуваній постанові ЕАК № 1569885 від 29 вересня 2019року.

У даному випадку відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем п.п. 12.4 Правил дорожнього руху, хоча за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Сама по собі постанова про притягнення особи до відповідальності, без надання суду належних та допустимих доказів в обґрунтування винуватості позивача, не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено того, що ОСОБА_1 порушив п. 12.4Правил дорожнього руху України, за обставин, зазначених у оскаржуваній постанові.

Відтак, оскільки, не встановлено порушень в діях водія ОСОБА_1 , а отже постанова серії ЕАК № 1569885 від 29 вересня 2019року про накладення адміністративного стягнення на позивача - підлягає скасуванню.

Стосовно аргументів позивача щодо правових підстав застосування відповідачем лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд вважає за необхідне зазначити таке.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У З197 НОМЕР_2 .

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13782, виданого ДП „Укрметртестстандарт від 06.12.2018 та чинного до 06.12.2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000517, є придатним до застосування.

При цьому, можливість використання виробу „TruCam LTІ 20/20 виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року №04/02/03-3008.

Отже, аргументи позивача щодо відсутності правових підстав для застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 є безпідставними.

Крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших додаткових доказів, свідчень або інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 , відповідачем зібрано не було та суду не надано, постанова таких доказів не містить, також, дані які б спростовували свідчення позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідачем в судове засідання надано не було, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.9, 77, 241-246 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 а до поліцейського 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області капрала поліції Дєдушева Сергія Сергійович, третя особа Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29 вересня 2019 року серії ЕАК № 1569885 про застосування до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України - скасувати, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Ю.В.Геєць