Справа № 160/9653/18
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 160/9653/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року (суддя 1-ї інстанції Кадникова Г.В.) в адміністративній справі №160/9653/18 за позовом Приватного підприємства "ЛАД" до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови ДН2027/1024/НД/АВ/НД/ПД/П/ФС від 11.12.2018р.про накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про протиправність постанови відповідача, яка прийнята за результатами інспекційного відвідування, оскільки висновки не ґрунтуються на доказах, що були надані під його здійснення

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року позов задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що позивачем під час проведення інспекційного відвідування не було подано повний пакет документів на підтвердження того, що працівник був прийнятий на роботу за сумісництвом, у зв`язку з чим відповідачем у акті було зафіксовано порушення та прийнято постанову про застосування штрафу.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. У відзиві зазначає, що судом першої інстанції були досліджені всі подані докази та доводи сторін та прийнято обґрунтоване рішення.

У відзиві позивач зазначив, що станом на 25.10.2019р. не отримав копії апеляційної скарги та ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду судом апеляційної інстанції. Про існування апеляційного провадження дізнався із судового сайту.

Вказане твердження позивача спростовується поштовим повідомленням про вручення рекомендованим листом 24 жовтня 2019р. позивачу судової кореспонденції - копії апеляційної скарги з ухвалами про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду, усього на 23 арк.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем було прийнято наказ №169-ОД від 06.11.2018р. про проведення інспекційного відвідування ПП "Лад" з метою здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин за період з 01.10.2017р по 01.11.2018р. з працівниками підприємства (а.с.145).

На підставі зазначеного наказу, видано направлення на проведення інспекційного відвідування №7/3-634 від 07.11.2017р. (а.с. 146).

08.11.2018р. інспекторів праці Кайногу Я.О. та Панкова В.В. не допущено до проведення інспекційного відвідування ПП "Лад" за адресою: м. Дніпро, вул. Любарського, буд. 98, оскільки підприємство за даною адресою не знаходиться та в ході інспекційного відвідування встановлено його фактичне місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 68. У зв`язку з чим, інспекторами праці складено вимогу №ОМС-ДН2027/1024-НД із зобов`язанням позивача у строк до 17год. 00хв. 09.11.2018р. надати документи необхідні для проведення інспекційного відвідування, яка вручена під підпис представнику підприємства (а.с. 147-149).

За результатами інспекційного відвідування 09.11.2018р. складено акт №ОМС-ДН2027/1024-НД про неможливість проведення інспекційного відвідування, у зв`язку з відсутністю необхідних документів та вимогу №ОМС-ДН2027/1024-ПД про поновлення документів, якою повторно зобов`язано позивача у строк до 10год. 00хв. 15.11.2018р. надати документи необхідні для проведення інспекційного відвідування (а.с. 151-157).

На виконання зазначеної вимоги ПП "Лад" супровідним листом №13/11-18 від 13.11.2018р. надало на адресу відповідача необхідний перелік документів, визначений у вимозі (а.с. 158-161).

За результатами перевірки документів інспекторами праці складено акт №ОМС-ДН2027/1024-НД від 14.11.2018р. про неможливість проведення інспекційного відвідування та вимогу №ОМС-ДН2027/1024-НД про витребування від позивача додаткових документів, а саме: копій заяв та наказів про звільнення працівників ПП "Лад" за період з 01.10.2017 по 01.11.2018р. (а.с. 162-169).

На виконання вимоги від 14.11.2018р. ПП "Лад" супровідним листом №16/11-18 від 16.11.2018р. надало на адресу відповідача необхідний перелік документів визначений у вимогі, а також письмові пояснення від 20.11.2018р. за вих. №20/11-18 на усне зауваження інспектора праці щодо трудових відносин ПП "Лад" з ФОП ОСОБА_1 (а.с. 170-181).

За результатами невиїзного інспекційного відвідування інспекторами праці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 складено акт №ОМС-ДН2027/1024/НП/АВ від 21.11.2018р. зі змісту якого вбачається, що позивачем порушено законодавство про працю, а саме: неналежно оформлені трудові відносини, виявлено порушення стосовно виплати заробітної плати працівнику підприємства.

Не погоджуючись з порушеннями зазначеними в акті інспекційного відвідування №ОМС-ДН2027/1024/НП/АВ від 21.11.2018р. позивачем подано зауваження на його зміст №26/11-18 від 26.11.2018р. (а.с. 193-197).

На підставі акту №ОМС-ДН2027/1024/НП/АВ, у відповідності до вимог ст.259 Кодексу законів про працю України, ч.3 ст.34 Закону України "Про місцеве самоврядування України", п.19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017р. №295 інспекторами праці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 винесено припис від 29.11.2018р. №ОМС-ДН2027/1024/НП/АВ/П про усунення виявлених порушень (а.с. 51-52).

11.12.2018р. відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України,відповідачем прийнято постанову №ОМС-ДН2027/1024/НД/АВ/НД/ПД/ФС про накладення на ПП "Лад" штрафу у розмірі 37230грн. 00коп. за порушення законодавства про працю

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що відповідачем не було доведено виявлене під час проведення інспекційного відвідування, порушення, а позивачем в свою чергу спростовані доводи останнього.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірним є питання у даному випадку правомірність прийняття відповідачем постанови про накладення штрафу на позивача у відповідності до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Судом встановлено, що відповідачем було проведено інспекційне відвідування позивачем, за результатами якого складено акт №ОМС-ДН2027/1024/НП/АВ від 21.11.2018р.

З акту інспекційного відвідування вбачається, що позивачем у наказі від 27.08.2014р. №8/14-к про призначення ОСОБА_4 не зазначено, що така особа працює за сумісництвом або неповний робочий день. В підтвердження цього позивачем надані відомості про нарахування заробітної плати, з яких слідує, що така особи працювала повний робочий день, а отже працівник з 01.10.2017р. недотримував заробітну плату (а.с. 189-190).

11.12.2018р. відповідачем прийнято постанову №ОМС-ДН2027/1024/НД/АВ/НД/ПД/ФС відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення та накладено на ПП "Лад" штрафу у розмірі 37230грн. 00коп. (а.с. 217).

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України № 877-V"Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007р. (надалі Закон №877).

Згідно ч.4 ст.2 Закону №877 заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Статтею 259 КЗпП передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок №509).

Відповідно до п.2 Порядку №509, штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, встановлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади;

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що як позивачем так і відповідачем подані до матеріалів справи докази, копії наказів про прийняття на роботу ОСОБА_4 у 2014 та 2017 роках та копію типової форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, N П-1 "Наказ (розпорядження) про прийняття на роботу 2014р. (а.с. 75, 76, 196, 197, 250).

Як вбачається з наказу від 27.08.2014 №8/14-к ОСОБА_4 прийнято на роботу керівником ПП «ЛАД». (а.с. 250)

Згідно копії типової форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, N П-1 "Наказ (розпорядження) про прийняття на роботу 27.08.2014р. така особа прийнята на роботу за умовами сумісництва (а.с. 196).

Також відповідно до наказу від 01.03.2017р. 31 ця ж особа була прийнята на посаду директора, та відповідно до наказу від 02.03.2017р. приступила до роботи за сумісництвом (а.с. 75, 76)

Таким чином сторони подали суду одні і ті ж докази, проте відповідач зазначаючи на виявлене порушення не обґрунтовує свої доводи, щодо прийняття позивачем особи на роботу саме на повний робочий день.

Позивачем як до інспекційного відвідування так і суду надані докази роботи працівника за сумісництвом, оцінка яких була надана судом першої інстанції, у тому числі і табелям робочого часу.

Посилання відповідача про не відображення у наказі про прийняття особи на роботу за сумісництвом не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 102-1 КЗпП України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Аналогічна норма закріплена і в ст. 19 Закону України "Про оплату праці".

Таким чином, працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу, а не за фактично відпрацьовані години відображені у табелі робочого часу. Фактично виконану роботу працівників за сумісництвом слід вважати роботу, виконання якої відображено у відрядному наряді, або роботу, виконання якої зафіксовано в табелі обліку робочого часу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не обґрунтовані та не доведені порушення позивачем норм законодавства виявлених під час проведення інспекційного відвідування.

Додатково колегія суду зазначає наступне.

Так відповідач у акті перевірки зазначає, що працівник позивача був оформлений на повний робочий день, а тому з 01.10.2017р. недоотримав заробітну плату.

Відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу на позивача, в якій зазначено, що відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, та накладено на ПП "Лад" штрафу у розмірі 37230грн. 00коп.

Проте норма абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України є іншою.

Відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України застосовується штраф за недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Такого порушення відповідачем встановлено не було.

Порушення, яке визначено у оскарженій постанові, та за яке накладено штраф - порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини.

Проте за таке порушення застосовується штраф у розмірі мінімальної заробітної плати - абз 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Таким чином колегія суддів доходить висновку, що постанова прийнята не у відповідності до норм чинного законодавства.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на застосування фінансових санкцій на позивача за порушення недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці не відповідає прийнятій постанові, що оскаржена позивачем.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 311. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року в адміністративній справі №160/9653/18 за позовом Приватного підприємства "ЛАД" до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст судового рішення складено і підписано 18 листопада 2019року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак