Справа № 824/748/19-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/748/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся адвокат Кукуть Віталій Йосипович до Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 року до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах якої звернувся адвокат Кукуть Віталій Йосипович (позивач) до Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 21.02.2019 року у виконавчому провадженні №49618470 про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Кирстюка Д.І. від 21.02.2019 року у виконавчому провадженні №49618470 був накладений арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 Інформація про це обтяження рішенням державного реєстратора ОСОБА_4 Павла Мироновича була внесена до спеціального розділу за номером запису про обтяження 30395092 відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Представник позивача вважає, що накладенням арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2 порушуються права і свободи ОСОБА_1 .

Так, згідно протоколу електронного аукціону №UА-ЕА-2017-11-08-000316-с від 09.01.2018 року, на умовах Договору № 113/К від 17.01.2018 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, Договору від 17.01.2018 року відступлення права вимоги за договором поруки, Договору від 17.01.2018 року відступленням права вимоги за Договором іпотеки №95136, до ОСОБА_1 , як нового кредитора, від публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", якому право вимоги перейшло на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеним 8 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та АТ "Дельта Банк", перейшло право вимоги:

- за Договорами про надання споживчого кредиту КД № НОМЕР_1 та КД №0 від 10.10.2008 року;

- за Договором поруки №233610 від 10.10.2008 року;

- за Договором іпотеки №95136 від 10.10.2008 року.

Відповідні відомості внесені до спеціального розділу "Іпотека" Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На думку представника позивача, накладення арешту на заставлене майно, позаяк таке передбачає заборону відчуження арештованого майна, порушує право іпотекодержателя (Заявника) в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, в тому числі і в позасудовому порядку.

Державний виконавець у порушення ч. 3 ст. 51 Закону не повідомив ОСОБА_1 , як заставодержателя (іпотекодержателя) про накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2 .

На момент винесення такої постанови державним виконавцем не дотримано порядку, передбаченого положеннями статті 51 Закону накладення арешту на майно, яке згідно умов договору відступлення права вимоги за іпотечним договором від 17 січня 2018 року перебуває у ОСОБА_1 в іпотеці, що свідчить про порушення її прав як іпотекодержателя. Також на момент винесення оскаржуваної постанови не було письмової згоди ОСОБА_1 , як заставодержателя (іпотекодержателя) для звернення стягнення на заставлене майно боржника, чим порушені вимоги п. 3 ч. 1 ст. 51 Закону.

У відповідності до відомостей з Державних реєстрів прав на нерухоме майно, єдиним іпотекодержателем вищенаведеного нерухомого майна (житлового будинку і земельної ділянки) є ОСОБА_1 .

Представник позивача вважає, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями зазначеного майна, стягнення на заставлене майно боржника не може бути звернено у порядку ст. 51 Закону у відповідності до наступного: право застави (іпотеки) виникло у відповідності до Договору іпотеки №95136 10.10.2008 року, тобто до винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів (07.10.2015 року); вартість предмета застави не перевищує розмір заборгованості боржника ( ОСОБА_2 ); ОСОБА_1 не надавала письмову згоду як заставодержатель про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, постанова державного виконавця від 21.02.2019 року про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , є незаконною та необґрунтованою, і тому, підлягає скасуванню і не підлягає виконанню. Цією постановою порушуються права, свободи та інтереси ОСОБА_1 , оскільки вона не в змозі скористатися правом на задоволення своїх прав як іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмети іпотеки в порядку, встановленому ст.ст. 36-38, 40 Закону України "Про іпотеку".

Відповідач - Другий відділ державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області відзив проти позову до суду не подав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці №2-287/2012р від 20.02.2012 року накладено арешту на об`єкт незавершеного будівництва будівлі кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин по АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_2

Зазначений об`єкт жодного дня не перебував і не перебуває в іпотеці, оскільки державну реєстрацію права власності в органах БТІ здійснював ОСОБА_2 . З того часу зазначений об`єкт незавершеного будівництва постійно перебуває під арештом державного виконавця з метою повного виконання рішення суду.

В подальшому за скаргою ОСОБА_2 заочне рішення було скасовано та постановлено нове рішення від 07.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 2443127 грн.

Це рішення було об`єктом розгляду апеляційного суду Чернівецької області, Вищого спеціалізованого суду України та Верховного суду України за скаргами подружжя ОСОБА_6 . Всі скарги були відхилені.

На підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07.10.2015 року було видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 2443127 грн.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27.07.2015 року було накладено арешт на все майно ОСОБА_2 , аналогічний арешт було накладено в подальшому Державною виконавчою службою. Тому, на думку ОСОБА_3 , скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, оскільки до стадії звернення стягнення державний виконавець ще не дійшов.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , у строк встановлений судом, відзив проти позову не подав.

Ухвалою суду від 24.07.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 22.08.2019 року.

Судове засідання призначене на 22.08.2019 року відкладено на 26.09.2019 року у зв`язку з перебуванням головуючого по справі у щорічній відпустці.

В судове засідання призначене на 26.09.2019 року позивач та його представник не з`явились, проте подали заяву про розгляд справи без їх участі, за наявними у справі доказами.

Відповідач в судовому засіданні надав суду усні пояснення в яких заперечував проти позву, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату час та місце проведення судового засідання. Про причини неявки суд не повідомили, клопотань або заяв не подавали.

Після виступу із вступною промовою представник відповідача заявив клопотання про продовження розгляду справи за його відсутності у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Ухвалою суду від 09.10.2019 року витребувано від Другого відділу Державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП49618470, що стосується накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , в тому числі належним чином засвідчену копію оскаржуваної постанови старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 21.02.2019 року у виконавчому провадженні №49618470 про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 . Встановлено строк для подання витребуваних документів до 15.10.2019 року.

На виконання вимог ухвали суду від 09.10.2019 року про витребування доказів, у строк встановлений судом, від відповідача надійшли витребувані документи.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, з таких підстав.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Згідно протоколу електронних торгів № UА-ЕА-2017-11-08-000316-c від 09.01.2018 року (оператор електронного майданчику, через який надано найвищу цінову пропозицію Товарна біржа Українська енергетична біржа), на умовах Договору № 113-К від 17.01.2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Договору від 17.01.2018 року відступлення права вимоги за договором поруки. Договору від 17.01.2018 року відступленням права вимоги за Договором іпотеки № 95136, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Балацьким О.О. 10.10.2008 року за реєстровим № 6082, до ОСОБА_1 , як нового кредитора, від публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", якому право вимоги перейшло на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеним 08.12.2011 року між публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та АТ "Дельта Банк", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № №2949, 2950, перейшло право вимоги:

- за Договорами про надання споживчого кредиту КД № НОМЕР_1 та КД №0 від 10.10.2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами до них, які укладені між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк") та ОСОБА_5 (надалі - "Кредитні договори 1 та 2") (а.с. 17);

- за Договором поруки №233610 від 10.10.2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк") та ОСОБА_2 в якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_5 за Кредитним договором КД №0 від 10.10.2008 року (надалі - "Договір поруки");

- за Договором іпотеки №95136 від 10.10.2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, посвідчені приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Балацьким О.О. 10.10.2008 року за реєстровим №6082, який укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк") та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (як майновий поручитель гр. ОСОБА_5 ) в якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_5 за Кредитними договорами КД №0 та КД №0 від 10.10.2008 року (надалі - "Договір іпотеки") (а.с. 18-19).

Відповідно до вказаного договору іпотеки №95136 від 10.10.2008 року, іпотекодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за основним договором, передав в іпотеку майно, а саме:

- житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 А") є власністю Іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19.06.1997 року, виданого Чернівецьким міським житловим управлінням виконавчого комітету Чернівецької міської ради, згідно рішення №397/10 від 06.06.1997 року, зареєстрованого Чернівецькому державному обласному бюро технічної інвентаризації 19.06.1997 року в реєстровій книзі, за №12653 та електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.06.2005 року з реєстраційним №1115731. Загальна площа житлового будинку 186,3 кв.м. в тому числі житловою площею 101,6 кв.м;

- земельна ділянка, площею 0,1000 гектарів в межах згідно з планом, цільове призначення - обслуговування житлового будинку, на якій розташований вказаний вище житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 А") є власністю Іпотекодавця державного акту па право власності на землю серії НОМЕР_2 , №008710 виданого Чернівецькою радою народних депутатів Чернівецької області, 20 січня 1998 року, на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради народних депутатів від 23 вересня 1997 року за №663/18. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №П0673.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці №2-287/12 від 07.10.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 26.11.2015 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2443124,00 грн боргу за договором позики від 11.07.2008 року, а також 3654,00 грн сплаченого судового збору (а.с. 127-135).

09.12.2015 року Першотравневим районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист №2-287/12 від 07.10.2015 року, про примусове виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці №2-287/12 від 07.10.2015 року (а.с. 136-137).

За заявою ОСОБА_3 , постановою заступника начальника Першотравневого відділу Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Мандзюком О.І. від 10.12.2015 року ВП№49618470 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-287/12 виданого 09.12.2015 року Першотравневим районним судом м. Чернівці про стягнення ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в сумі 2446781,00 грн за договором позики (а.с. 13).

Постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Кирстюк Д.І. від 21.02.2019 року № ВП№49618470 при примусовому виконанні рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці №2-287/12 від 07.10.2015 року про стягнення на користь ОСОБА_3 2443124,00 грн боргу за договором позики від 11.07.2008 року, накладено арешт на майно фізичної особи ОСОБА_2 (а.с. 14).

Рішенням державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Сарахмана Павла Мироновича від 21.02.2019 року №45636048, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про обтяження №30395092 - арешт нерухомого майна ОСОБА_2 (а.с. 14).

Позивач вважає, що накладення арешту на заставне майно ОСОБА_2 , порушує його права, як Іпотекодержателя, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправною постанови старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 21.02.2019 року у ВП №49618470.

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, зазначає, що при вирішенні даної справи необхідно керуватись нормами Конституції України, Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 року №898-IV (Закон №898-IV), Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (Закон №1404-VIII).

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону №1404-VIII для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону №1404-VIII про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Відповідно до ч. 7 ст. 51 Закону №1404-VIII примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону №898-IV іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону №898-IV.

Зокрема, частиною першою статті 33 Закону №898-IV передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону №898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України "Про іпотеку" та Законом України "Про виконавче провадження" спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України "Про виконавче провадження", а не нормами спеціального Закону України "Про іпотеку".

У справі, що розглядається, державним виконавцем вчинялися дії з виконання судового рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2443124,00 грн боргу за договором позики від 11.07.2008 року, а також 3654,00 грн сплаченого судового збору.

Отже у випадку що розглядається, за відсутності судового рішення (виконавчого напису нотаріуса) про звернення стягнення на предмет іпотеки, при вирішенні питання про наявність чи відсутність у діях державного виконавця порушень слід виходити із загальних норм Закону України "Про виконавче провадження", а тому посилання позивача на наявність у спірних правовідносинах порушення установленого Законом України "Про іпотеку" пріоритету права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки є передчасним.

Крім того, нормами частини п`ятої статті 51 Закону №1404-VIII установлено, що у разі, якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Вказана позиція суду узгоджується з позицією Верховного суду викладеною у постанові від 31.01.2019 року №826/11049/16.

Крім того, суд зазначає, що звертаючись з позовом про визнання протиправною та скасування постанови ВП№49618470 від 21.02.2019 року про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 позивачем не враховано, що оскаржуваною постановою також накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва, будівлю-кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та автомийкою ( АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_2 №157352266 від 22.02.2019 року.

З огляду на зазначене, скасування судом постанови ВП№49618470 від 21.02.2019 року про накладення арешту на все нерухоме майно призведе до зняття арешту з майна, яке не є предметом договору Іпотеки №95136 від 10.10.2008 року, що виходить за межі прав позивача у спірних правовідносинах.

За таких обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 21.02.2019 року у виконавчому провадженні №49618470 про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що приймаючи оскаржуване рішення суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Натомість доводи позивача, з огляду на вищевикладене, є безпідставними та не свідчать про обґрунтованість позову, а тому задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах якої звернувся адвокат Кукуть Віталій Йосипович до Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , с. Черленівка, Новоселицький район, Чернівецька область, АДРЕСА_3 );

Представник позивача - адвокат Кукуть Віталій Йосипович (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 );

Відповідач - Другий відділ державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (, вул. Руська, 183, м. Чернівці, Чернівецька область, 58023),

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 ).

Суддя Григораш В.О.