Справа № 200/10729/18-а
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви

про зміну способу і порядку виконання судового рішення

18 листопада 2019 р. Справа №200/10729/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про зміну порядку і способу виконання рішення у справі №200/10729/18-а за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №200/10729/18-а за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/10729/18-а від 20.11.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; юридична адреса: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області які полягають у невиплаті за період з липня 2016 року пенсії ОСОБА_2 . Зобов`язано Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити за період з липня 2016 року пенсію ОСОБА_2 на визначений нею картковий рахунок раніше. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити за період з липня 2016 року пенсію ОСОБА_2 на визначений нею картковий рахунок раніше - у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення у цій справі набрало законної сили 21.12.2018 року відповідно до ухвали Першого апеляційного адміністративного суду про повернення апеляційної скарги.

16.01.2019 року на виконання рішення суду позивачу виданий виконавчий лист.

07.02.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження ВП №58297337 з виконання виконавчого листа №200/10729/18-а; боржнику наданий строк для його виконання.

15.10.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області закінчено виконавче провадження ВП №58297337 з виконання виконавчого листа №200/10729/18-а відповідно до ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження».

08.11.2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить:

- звільнити стягувача від сплати судового збору за подання заяви про зміну порядку і способу виконання судового рішення №200/10729/18-а від 20.11.2018 року;

- змінити спосіб і порядок виконання судового рішення №200/10729/18-а від 20.11.2018 року з "зобов`язання Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити за період з липня 2016 року пенсію на визначений картковий рахунок раніше" на "стягнення з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в користь ОСОБА_1 суми заборгованості з пенсії за період з липня 2016 року по березень 2019 року у сумі 60350,30 грн.".

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що боржник тільки нарахував стягувачу пенсію за період з липня 2016 року по березень 2019 року у сумі 60350,30 грн. і не виплачує її фактично.

Ухвалою від 12.11.2019 року звільнено ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання заяви про зміну порядку і способу виконання судового рішення №200/10729/18-а. Прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну порядку і способу виконання рішення у справі №200/10729/18-а за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено судове засідання на 18.11.2019 року об 14 год. 00 хв. в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду за адресою: 84122, Донецька обл., м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, учасники справи явку своїх представників не забезпечили.

За цих обставин на підставі ч.2 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до якої неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду, заява розглянута в письмовому провадженні.

Розглядаючи по суті заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені ст.245 КАС України.

Так, відповідно до ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;

8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;

9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;

12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні;

13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із ч.ч.1,3 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, установлених законом), - установити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення чи зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Стаття 7 Закону України від 05.06.2012 року №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачає, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Таким чином, під порядком виконання рішення слід розуміти визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також прав і обов`язків суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Підставою для зміни способу і порядку виконання є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі (ускладнюють його виконання або роблять неможливим). Для зміни способу чи порядку виконання судового рішення такою обставиною може бути неможливість виконання рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, встановленими раніше. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Як було зазначено вище, ст.245 КАС України передбачає повноваження суду у разі задоволення позову прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Аналіз норм КАС України свідчить, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше за даних обставин було б порушено принцип розподілу влади.

У випадку, що розглядається, для відновлення порушеного права позивача суд прийняв рішення про зобов`язання Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити за період з липня 2016 року пенсію ОСОБА_2 на визначений нею картковий рахунок раніше. Такий спосіб захисту відповідав заявленим позовних вимогам і принципу диспозитивності, закріпленому у ч.2 ст.9 КАС України.

Розрахунок суми заборгованості з виплати пенсії судом не здійснювався, тому змінивши спосіб виконання такого рішення із зобов`язання виплатити з липня 2016 року пенсію ОСОБА_2 на стягнення конкретної суми, буде змінено рішення по суті з виходом за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження суду під час розгляду справи по суті.

Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку виплати заборгованості із соціальних виплат за минулий період, рівно як і відсутність коштів для фінансування цих видатків, не є обставинами, що істотно ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду зобов`язального характеру, оскільки відповідно до ст.124 Конституції України, ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

З огляду на наведене, відсутність коштів для фінансування не є обставиною, яка свідчить про наявність підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до ст.263 КАС було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум буде здійснена відповідачем після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Таке правозастосування відповідає висновкам, висловленим Верховним Судом України в постанові від 11.11.2014 року (справа №21-394а14), постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року (справа №800/203/17), постановах Верховного Суду від 30.07.2019 року (справа №281/1618/14-а), від 12.04.2018 року (справа №759/1928/13-а), від 08.05.2018 року (справа №266/935/17), від 10.07.2018 року (справи №755/7078/16-а (755/10524/17), №490/9519/16-а).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні положення передбачено приписами ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за якими висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої пенсії, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

Таке правозастосування відповідає висновкам, висловленим Верховним Судом в постанові від 27.03.2018 року (справа №728/419/15-а).

Положення Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не містять заборони виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов`язання вчинити дії чи стягнення з нього коштів).

Таке правозастосування відповідає висновкам, висловленим Верховним Судом в постанові від 12.04.2018 року (справа №759/1928/13-а), постанові Верховного Суду від 10.07.2018 року (справа №755/7078/16-а).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.11.2018 року у справі №200/10729/18-а, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну порядку і способу виконання рішення у справі слід відмовити.

Суд звертає увагу позивача, що згідно з ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (ч.4 ст.383 КАС України).

Відповідно до ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Порядок поновлення та продовження процесуальних строків встановлений ст.121 КАС України.

Тобто, аналіз зазначених норм свідчить, що ст.383 КАС України передбачений вид судового контролю за виконанням судового рішення, такий як визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі №806/2143/15 звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Керуючись ст. ст. 241, 248, 256, 378 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну порядку і способу виконання рішення у справі №200/10729/18-а за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги до Донецького окружного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 18.11.2019 року.

Суддя Т.В.Загацька