Справа № 280/3010/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 листопада 2019 року Справа № 280/3010/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16)

про зобов`язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі відповідач або Комунарський ВДВС м. Запоріжжя), в якому позивач просить суд зобов`язати відповідача зняти обтяження з майна позивача шляхом внесення до Державного реєстру відомостей про припинення обтяжень та/або вилучення з Державного реєстру записів про наступні обтяження:

арешт нерухомого майна, реєстраційний № обтяження 4064830, зареєстрований 16.11.2006;

арешт нерухомого майна, реєстраційний № обтяження 5553275, зареєстрований 28.08.2007;

арешт нерухомого майна, реєстраційний № обтяження 5553428 (після перенесення до нового реєстру №31683834), зареєстрований 28.08.2007;

арешт нерухомого майна, реєстраційний № обтяження 9243099, зареєстрований 13.11.2009;

арешт нерухомого майна, реєстраційний № обтяження 11500601 (після перенесення до нового реєстру - №31683946), зареєстрований 15.08.2011.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нерухоме майно квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . У червні 2019 року, від нотаріуса, позивач дізналася про існування арешту, накладеного на її майно. З відповіді Комунарського ВДВС м. Запоріжжя вбачається, що виконавчі провадження, на підставі яких накладено арешт, є неактуальними (завершені та знищені). Посилаючись на норми Закону України «Про виконавче провадження», проситт задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 24.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністартивній справі №280/3010/19 та призначено судове засідання на 01.07.2019.

Ухвалою суду від 01.07.2019 відкладено розгляд справи до 17.07.2019.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (вх. від 11.07.2019 №28581), в якому пояснив, що на виконанні у Комунарському ВДВС м. Запоріжжя перебувало виконавче провадження №4582777 з примусового виконання постанови від 23.08.2017 б/н, виданої Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про накладення арешту на майно ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , з метою виконання рішення суду, як захід забезпечення позову. 28.08.2007 у межах даного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно витягу з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на виконання даної постанови від 28.08.2007 внесено запис про обтяження від 28.08.2007 за № 31683834 та від 28.08.2007 за № 5553275. Враховуючи, що від Комунарського районного суду м.Запоріжжя не надходили ухвали про скасування заходів забезпечення позову, підстави для зняття арешту відсутні.

Також, на виконанні у Комунарському ВДВС м. Запоріжжя перебувало виконавче провадження № 28137384 з примусового виконання судового від 04.03.2011 № 2н-194, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суми боргу у розмірі 26 841,51 грн. 15.08.2011 держачим виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно витягу з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на виконання даної постанови внесено запис про обтяження від 15.08.2011 за № 31683946. Вважає, що належним позивачем відносно зняття обтяження за № 31683946 повинно бути ПАТ КБ «Приват Банк».

Крім того, на виконанні у Комунарському ВДВС м. Запоріжжя перебувало виконавче провадження № 15507649 з примусового виконання виконавчого листа від 24.07.2009 № 1-51, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжкя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 80 000,00 грн. 10.11.2009 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно витягу з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис про обтяження від 13.11.2009 за № 9243099. 29.01.2010 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за п. 10 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження». Вказує, що позивачем не надано будь-яких документів на підтвердження виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

У зв`язку із перебуванням судді Бойченко Ю.П. у відпустці, розгляд справи перенесено на 26.07.2019.

Протокольною ухвалою суду від 26.07.2019 відкладено розгляд справи до 05.08.2019.

Ухвалою суду від 05.08.2019, за клопотанням представників сторін, провадження у справі зупинено до 05.09.2019.

30.08.2019 від представника позивача надійшло клопотання (вх. №35870) про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача зняти обтяження з майна позивача шляхом внесення до Державного реєстру відомостей про припинення обтяжень та/або вилучення з Державного реєстру записів про наступні обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний № обтяження 5553275, зареєстрований 28.08.2007; арешт нерухомого майна, реєстраційний № обтяження 5553428 (після перенесення до нового реєстру №31683834), зареєстрований 28.08.2007; арешт нерухомого майна, реєстраційний № обтяження 9243099, зареєстрований 13.11.2009; арешт нерухомого майна, реєстраційний № обтяження 11500601 (після перенесення до нового реєстру - №31683946), зареєстрований 15.08.2011.

Ухвалою суду від 05.09.2019 провадженння у справі поновлено.

Ухвалою суду від 05.09.2019 клопотання представника позивача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог задоволено.

Розгляд справи здійснюється в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача зняти обтяження з майна позивача шляхом внесення до Державного реєстру відомостей про припинення обтяжень та/або вилучення з Державного реєстру записів про наступні обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний № обтяження 4064830, зареєстрований 16.11.2006.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, на підставі наявних в ній доказів.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

06.06.2019 ОСОБА_1 через свого уповноваженого представника звернулася до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя із заявою, в якій просила виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про обтяження її майна, а саме: від 16.11.2006 №4064830, від 28.08.2007 №5553275, від 28.08.2007 №5553428, від 15.06.2011 №11500601 з підстав закінчення та знищення виконавчих проваджень, у межах яких такі обтяження накладено.

На вказану заяву відповідач надав відповідь від 10.06.2019 №24072/2-16.3-34, аналогічну за змістом відзиву на позов, а також повідомив, що матеріали виконавчих проваджень знищено у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання.

Вважаючи, що Комунарський ВДВС м. Запоріжжя зобов`язаний зняти обтяження з її майна, ОСОБА_1 звернулася до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі по тексту Закон № 1404-VIII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 4 частини 1 статті 10 Закону № 1404-VIII до заходів примусового виконання рішень віднесено заборону боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

За правилами, встановленими частиною 1 статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до вимог абзаца першого частини першої статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Частина 4 статті 59 Закону № 1404-VIII визначає підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, разом із тим відповідно до частини 5 статті 59 Закону № 1404-VIII у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 16.11.2006 зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АМ 096911, 15.11.2006, Департамент ДВС Запорізької області Комунарського району.

Вирішуючи спір по суті, суд, серед іншого, керується вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Водночас, відповідачем не надано суду ані пояснень, на підставі чого застосовано арешт нерухомого майна за реєстраційним № обтяження 4064830 від 16.11.2006, оскільки надані у відзиві пояснення стосуються інших арештів, провадження щодо яких у межах даної справи закрито, ані жодного належного та достовірного доказу на підтвердження обґрунтованості даного обтяження.

Матеріали справи не містять ні виконавчого документа, який став підставою для застосування даного заходу примусового виконання, ні доказів того, що на даний час провадження з виконання такого документу є відкритим.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державним реєстратором є: державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Отже, з урахуванням того, що відповідачем не доведено правомірності наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний № обтяження 4064830, зареєстрований 16.11.2006, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а зобов`язання відповідача зняти обтяження з майна позивача шляхом внесення до Державного реєстру відповідних відомостей є належним та ефективним засобом поновлення порушених прав позивача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Зобов`язати Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська (Малиновського), 16; ) зняти обтяження з майна ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про зняття арешту нерухомого майна, реєстраційний № обтяження 4064830, зареєстрований 16.11.2006.

3. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська (Малиновського), 16; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 12.11.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко