Справа № 400/3876/19
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

15 листопада 2019 р. № 400/3876/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Приватного підприємства "Артлайн" про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду 08 листопада 2019 року надійшла позовна заява Приватного підприємства "Артлайн" до Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області та Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення від 31.07.2019 р. № 173; зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 11.11.2019 року позовну заяву Приватного підприємства "Артлайн" залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

До Миколаївського окружного адміністративного суду 15 листопада 2019 року Приватним підприємством "Артлайн" (надалі - заявник) подано заяву про забезпечення позову шляхом зупининення дії рішення Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 173 від 31 липня 2019 року «Про не продовження дії Договору № 9 від 16.10.2014 року на право користування місцями розташування рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Южноукраїнська для розміщення об`єктів зовнішньої реклами, укладеного між виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради в особі міського голови та приватним підприємством «Артлайн», згідно з рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 14.10.2014 року № 245 «Про надання дозволу приватному підприємству «Артлайн» на розміщення об`єкта зовнішньої реклами», яке має статус індивідуального акта та шляхом заборони відповідачам демонтувати відповідні рекламні конструкції за рахунок міського бюджету.

В обґрунтування цієї заяви зазначено, що виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області прийнято рішення Про не продовження дії Договору № 9 від 16.10.2014 року на право користування місцями розташування рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Южноукраїнська для розміщення об`єктів зовнішньої реклами, укладеного між виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради в особі міського голови та приватним підприємством «Артлайн», згідно з рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 14.10.2014 року № 245 «Про надання дозволу приватному підприємству «Артлайн» на розміщення об`єкта зовнішньої реклами» № 173. Пунктами 3, 4, 5 вказаного рішення визначено приватному підприємству «Артлайн» в десятиденний термін після закінчення дії Договору демонтувати рекламні засоби за вищезазначеними адресами та інформацію про демонтаж рекламних засобів надати до Робочого органу - управління містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури Южноукраїнської міської ради в триденний термін з дня демонтажу. У разі невиконання приватним підприємством «Артлайн» демонтажу рекламних засобів, доручити комунальному підприємству «Служба комунального господарства» (Вакар) демонтувати відповідні рекламні конструкції за рахунок міського бюджету з наступним відшкодуванням власником демонтованих рекламних засобів всіх видатків по демонтажу. Завник зазначає, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову призведе до ускладнення чи унеможливить виконання судового рішення, а захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за якими він має намір звернутися до суду, не буде вже ефективним.

З огляду на наведене заявник вважає, що існують підстави для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За приписами ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина 2 ст. 151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Статтею 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суддя також зазначає, що забезпечення позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивачів.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що 31.07.2019 року виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області прийнято рішення про не продовження дії Договору № 9 від 16.10.2014 року на право користування місцями розташування рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Южноукраїнська для розміщення об`єктів зовнішньої реклами, укладеного між виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради в особі міського голови та приватним підприємством «Артлайн», яким заявника зобов`язано демонтувати рекламні засоби, які належать ПП "Артлайн", розміщені на території комунальної власності територіальної громади міста Южноукраїнська.

Разом з тим, пунктом 3, 4 вказаного рішення визначено приватному підприємству «Артлайн» в десятиденний термін після закінчення дії Договору демонтувати рекламні засоби та інформацію про демонтаж рекламних засобів надати до Робочого органу - управління містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури Южноукраїнської міської ради в триденний термін з дня демонтажу.

Окрім того, вказаним рішенням встановлено, що у разі невиконання приватним підприємством «Артлайн» демонтажу рекламних засобів, доручити комунальному підприємству «Служба комунального господарства» демонтувати відповідні рекламні конструкції за рахунок міського бюджету з наступним відшкодуванням власником демонтованих рекламних засобів всіх видатків по демонтажу.

Демонтаж рекламних конструкції, як примусовий захід, передбачений Порядком демонтажу рекламних засобів на території міста Южноукраїнська, затвердженого рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 128 від 25.05.2016 року (надалі - Порядок № 128).

Відповідно до п. 4 - 5 Порядку № 128, примусовому демонтажу рекламного засобу передує направлення робочим органом на адресу розповсюджувача реклами припису і у випадку коли розповсюджувач зовнішньої реклами самостійно не усунув виявлені порушення, здійснюється демонтаж РЗ.

Пунктом 6 Порядку № 128 передбачено, що у випадках необхідності демонтажу РЗ робочий орган складає перелік РЗ, що підлягають демонтажу, та протягом п`яти робочих днів готує проект рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради про демонтаж РЗ. Після розгляду та погодження виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради рішення про демонтаж РЗ, робочим органом направляється доручення разом з відповідним рішенням про демонтаж до балансоутримувача даного місця розміщення РЗ.

Тобто, у разі добровільного невиконання ПП "Артлайн" демонтажу рекламних засобів, повинно бути прийнято виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради окреме рішення про демонтаж рекламних засобів з переліком РЗ, що підлягають демонтажу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що спірне рішення від 31.07.2019 року № 173 не є рішенням, на підставі якого здійснюється примусовий демонтаж рекламного засобу.

З позовної заяви та заяви про забезпечення позову не вбачається, що виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради прийняв рішення про демонтаж рекламних конструкцій позивача.

Лише за наявності відповідного рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради про примусовий демонтаж рекламних конструкцій позивача, для прав останнього існуватиме реальна небезпека.

В той же час, із змісту заяви про забезпечення позову, а також доданих до заяви документів на стадії розгляду заяви суд не встановив очевидних ознак протиправності рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради. Встановлення правомірності/неправомірності такого рішення можливе за наслідками судового розгляду по суті справи за позовом про визнання протиправним та скасування рішення від 31.07.2019 р. № 173. Тому суд не встановив підстав для забезпечення позову з мотивів очевидної протиправності рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 31.07.2019 р. № 173, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача, оскільки крім оскаржуваного рішення позивачем не надано жодого доказу на підтвердженння протиправості рішення.

Тобто, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. При цьому вживаючи заходи забезпечення позову шляхом зупинення дій оскаржуваного рішення з мотивів його явної протиправності, судом буде фактично ухвалено рішення по суті справи без її розгляду, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких обєктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення у справі, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також, що очевидними є ознаки протиправності рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 31.07.2019 р. № 173, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням.

Таким чином, суд доходить висновку, що заява Приватного підприємства «Артлайн» про забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою, недоведеною та непідтвердженою жодними належними доказами, а тому у забезпеченні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 120, 150, 151, 154, 241, 243, 256, 294 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви Приватного підприємства «Артлайн» про забезпечення позову від 15.11.2019 року шляхом зупинення дії рішення Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 173 від 31 липня 2019 року «Про не продовження дії Договору № 9 від 16.10.2014 року на право користування місцями розташування рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Южноукраїнська для розміщення об`єктів зовнішньої реклами, укладеного між виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради в особі міського голови та приватним підприємством «Артлайн», згідно з рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 14.10.2014 року № 245 «Про надання дозволу приватному підприємству «Артлайн» на розміщення об`єкта зовнішньої реклами», яке має статус індивідуального акта та шляхом заборони відповідачам демонтувати відповідні рекламні конструкції за рахунок міського бюджету- відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набрала законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського окружного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Г. В. Лебедєва