Справа № 200/9718/19-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 р. Справа№200/9718/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області, Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання Рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Лиманської міської ради Донецької області (далі - Відповідач 1), Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Відповідач 2) про визнання Рішення №11 від 30 листопада 2016 року в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні (відновленні) соціальних виплат протиправними, зобов`язання Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області розрахувати та виплатити без розстрочення одним платежем заборгованість по соціальним виплатам за весь час їх припинення - з 1 травня 2016 року по 1 жовтня 2017 року.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, про що видана довідка, є пенсіонером по інвалідності, при цьому відповідачем -2 в порушення вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" припинено виплату пенсії на підставі рішення Лиманської міської ради Донецької області про відмову у призначені (відновлені) соціальних виплат, яке позивач вважає протиправним.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 9 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із поданням позову без дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання ухвали суду позивач усунув виявлені недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження в адміністративній справі, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідачів докази у справі.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року вирішено: зобов`язати позивача надати суду довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 ; витребувати у Лиманської міської ради Донецької області: додатки до Рішення Лиманської міської ради від 30 листопада 2016 року №11; справу призначити до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, який відбудеться о 11 год. 00 хв. 7 листопада 2019 року.

30 вересня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача - 1, в якому зазначено, що спірне рішення від 30 листопада 2016 року прийняте Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Лиманської міської ради, яка утворена виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області, таким чином, на думку відповідача - 1, належним відповідачем у справі має бути саме Комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Лиманської міської ради.

Відповідач -2 заперечував проти позовних вимог, 1 жовтня 2019 року надав відзив на адміністративний позов в якому зазначив, що виплата пенсії особам, переміщеним з тимчасово окупованих територій, регулюються постановою КМУ №595 від 7 листопада 2014 року "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам, організаціям Донецької та Луганської областей", Постановою КМУ №509 від 1 жовтня 2014 року "Про тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ", постановою КМУ №365 від 8 червня 2016 року "Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" постановою КМУ №136 від 18 лютого 2016 року "Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірної інформації" та деякими іншими. Враховуючи вказані постанови, виплата пенсії ОСОБА_1 була призупинена з 1 травня 2016 року. При цьому зазначив, що відповідно до Виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії група інвалідності позивачу встановлена до 1 жовтня 2017 року, до теперішнього часу черговий перегляд не пройшов, таким чином виплата пенсії позивачу була призупинена з 1 травня 2016 року по 30 вересня 2017 року.

У судове засідання 7 листопада 2019 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином. Позивач, засобами поштового зв`язку, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України

суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Згідно частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданим Центрально-Міським РА Горлівського МУ ГУМВС України у Донецькій області 14 березня 2009 року. Згідно Виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки Серії АВ № 070897 ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності з 1 березня 2016 року по 1 жовтня 2017 року. Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою № від 19 вересня 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із наданих на вимогу суду доказів, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, згідно довідки від 1 жовтня 2019 року позивачу за період з березня 2016 року по вересень 2017 року включно, виплату пенсії не здійснено. При цьому в матеріалах справи міститься копія рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Лиманської міської ради №11 від 30 листопада 2016 року, з якого не можна встановити призначення/відмову у призначені соціальних виплат позивачеві, оскільки відсутні додатки до зазначеного рішення. Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року витребувано у Лиманської міської ради Донецької області додатки до спірного Рішення проте такі документи не надано.

30 жовтня 2019 року відповідачем - 1 на виконання ухвали суду від 16 жовтня 2019 року надано копію Акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №5976 від 21 листопада 2016 року, згідно якого ОСОБА_1 за адресою; АДРЕСА_2 не проживає.

Спірним у даній справі є правомірність припинення відповідачем виплати пенсії позивачу.

Стосовно клопотання Лиманської міської ради Донецької області щодо залучення у справі належного відповідача - Комісію з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Лиманської міської ради суд зазначає, що Рішенням виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області №258 від 20 липня 2016 року вирішено створити комісію з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Комісія). Згідно Положення про комісію з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, Комісія - це постійно діючий колегіальний орган. Проте комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, не має адміністративної правоздатності та не є юридичною особою.

Таким чином, суд не вбачає підстав щодо залучення у справі в якості відповідача Комісію з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Лиманської міської ради, у зв`язку з чим у задоволенні вказаного вище клопотання слід відмовити.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон України № 1058) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України № 1058 встановлено, що Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 3 статті 4 Закону України № 1058 визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України № 1058 передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Отже, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України № 1058. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України № 1058, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Згідно ст. 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32цього Закону.

Статтею 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. Органи Пенсійного фонду та застрахована особа мають право в встановленому законом порядку оскаржити рішення органів медико-соціальної експертизи.

Відповідно до вимог статті 35 цього Закону, у разі якщо особа не з`явилася в органи медико-соціальної експертизи на повторний огляд у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому вона мала з`явитися на повторний огляд.

Частиною 1 статтею 49 Закон України № 1058 визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України № 1058 поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Таким чином, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України № 1058.

Судом встановлено, що позивачу встановлена третя група інвалідності з 1 березня 2016 року до 1 жовтня 2017 року, при цьому виплата пенсії припинено з березня 2016 року без прийняття відповідного рішення про припинення виплати пенсії.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд зазначає, що не підтвердження фактичного місця проживання не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

У цьому випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи потребує від пенсіонера на відміну від інших громадян України здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без законних на те підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Отже, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом в рішенні від 03.05.2018 року у зразковій справі про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі № 805/402/18.

З огляду на викладене суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним, а отже суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

При цьому, ураховуючи, що позивачу припинено виплату пенсії у березні 2016 року, відновленню підлягає пенсія саме з цієї дати.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 виплату суми заборгованості нарахованої пенсії разовою виплатою, суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Так, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

За таких обставин, суд приходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити виплатиту ОСОБА_1 без розстрочки одним платежем заборгованість по соціальним виплатам за весь час їх припинення.

Стосовно визнання Рішення Комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Лиманської міської ради №11 від 30 листопада 2016 року в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні (відновленні) соціальних виплат протиправним, суд зазначає, що з копії наявного в матеріалах справи Рішення №11 від 30 листопада 2016 року не можливо встановити факт відмови у відновлені соціальних виплат позивачеві.

Таким чином, на підставі викладеного, ураховуючи, що спірне рішення не є підставої припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , суд не убачає підстав для визнання протиправним Рішення Комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Лиманської міської ради №11 від 30 листопада 2016 року в частині відмови ОСОБА_1 .

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

У зв`язку з тим, що сплату судового збору, що підлягав сплаті відповідно до положень цього Кодексу, відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, і судовий збір не сплачено, враховуючи те, що позовні вимоги немайного характеру фактично задоволено, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень у сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд , -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з березня 2016 року.

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35, ) нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з березня 2016 року по вересень 2017 року включно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Дмитрієв