Справа № 400/2347/19
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 р. № 400/2347/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича, вул. Пушкінська, 17-а, оф.13, м. Миколаїв, 54030

треті особи:Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, вул. Садова, 1, офіс. 307, м. Миколаїв, 54001 ОСОБА_2 , вул АДРЕСА_2 Врадіївка АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4

про:визнання протиправною та скасування постанови від 27.11.2018 р. ВП № 57792505,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича, за участю третьої особи-приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Олександровича та ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови від 27.11.2018 року ВП № 57792505.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що приватним виконавцем Куліченком Д.О. з моменту відкриття виконавчого провадження не здійснено жодної виконавчої дії, кошти боргу в межах виконавчого провадження не стягувалися. Отже, у відповідача були відсутні і підстави для стягнення основної винагороди у розмірі 30 213,70 грн. Позивач вважає, що постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 22.02.2019 року винесена з порушенням чинного законодавства та без врахування всіх обставин справи.

Відповідач, надав відзив на позовну заяву, заперечуючи проти позову. В задоволенні адміністративного позову просить відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що ним з дня відкриття виконавчого провадження ВП № 58462789 вживались заходи його примусового виконання, зокрема, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, кошти і цінні папери, майнові права, корпоративні права - частки у статутному капіталі, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно та майнові права боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами, та інше майно боржника, яке зберігаються у банку, в тому числі у індивідуальному банківському сейфі, що належить боржнику, накладено арешт на все рухоме та не рухоме майно боржника, здійснювалось стягнення в примусовому порядку з заробітної платити та пенсії боржника, проведено опис та арешт кафе-бар «Нічний», об`єкт нежитлової нерухомості загальною площею 161 кв.м., за адресою АДРЕСА_3 . Здійснено чисельні виходи за місцем проживання та роботи боржника для проведення виконавчих дій. Крім того відповідач зазначив, що позивачем на рахунку стягувача сплата надійшла більше ніж через 6 місяців після початку примусового виконання рішення та більше ніж через два роки після набрання законної сили рішенням на підставі якого відкрито виконавче провадження, а отже це не може вважитись добровільним виконанням.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив таке.

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 30 грудня 2016 року у справі № 474/670/16-ц позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 (Позичальник) та ОСОБА_2 (Поручитель) в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в рахунок сплати заборгованості за кредитним договором № F4SNKLON086S0 від 28.04.2015 року в сумі 302 137,04 грн., з яких 154 973,27 грн. - заборгованість за кредитом, 8309, 89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 138 853, 88 грн. - заборгованість за пенею.

На виконання рішення суду від 30.12.2016 року, судом, 24 січня 2017 року видано виконавчий лист №474/670/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості в рахунок сплати заборгованості за кредитним договором № F4SNKLON086S0 від 28.04.2015 року в сумі 302137,04 грн., з яких 154973,27 грн. - заборгованість за кредитом, 8309,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 138853,88 грн. - заборгованість за пенею.

На виконання вказаного виконавчого документа приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Дмитром Олександровичем 27.11.2018 року відкрито виконавче провадження № 57792505.

Також 27.11.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Дмитром Олександровичем прийнято постанову про стягнення із боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 57792505 у сумі 30213, 70 грн.

08 травня 2019 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №F4SNKLON086S0 від 28.04.2015 року за умовами якої при сплаті позичальником Банку до 11.05.2019 року суми боргу у розмірі 189 766, 63 грн., залишок заборгованості за кредитним договором № F4SNKLON086S0 від 28.04.2015 року прощається.

ОСОБА_1 сплатила Банку борг у сумі 189766,63 грн., що підтверджується квитанціями (містяться в матеріалах справи). ПАТ КБ "Приват Банк" простило позичальнику - ОСОБА_1 за кредитним договором № F4SNKLON086S0 від 28.04.2015 року залишок заборгованості.

27.05.2019 року приватним виконавцем Куліченком Д.О. винесено постанову про закінчення виконавчого впровадження №57792505 на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" .

16.07.2019 року Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59562403 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. основної винагороди у сумі 30213,70 грн. згідно постанови від27.11.2018 року про стягнення із боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 57792505.

Не погоджуючись з постановою про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 57792505 від 27.11.2018 року, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд виходить з такого.

За визначенням ст. 1 Закону № 1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1404 передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У свою чергу, згідно з ч. 1-2 ст. 27 Закону № 1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. 4 ст. 27 Закону № 1404).

Частиною 7 ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Матеріалами справи підтверджено, що за заявою стягувача про повне фактичне виконання виконавчого документа, відповідачем 27.05.2019 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404.

Оскільки виконавче провадження закінчене саме на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404, то застосовуються наслідки, передбачені ч. 3 ст. 40 Закону № 1404, а саме: у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про стягнення основної винагороди, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404, є самостійними виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню.

Під час з`ясування офіційних обставин справи судом встановлено, що рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 30 грудня 2016 року у справі № 474/670/16-ц було виконано боржником 08.05.2019 року, про що свідчить додаткова угода №1 до кредитного договору №F4SNKLON086S0 від 28.04.2015 року, укладена між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 , за умовами якої при сплаті позичальником Банку до 11.05.2019 року суми боргу у розмірі 189 766, 63 грн., залишок заборгованості за кредитним договором № F4SNKLON086S0 від 28.04.2015 року прощається, та квитанціями від 08.05.2019 року.

Таким чином, рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 30 грудня 2016 року у справі № 474/670/16-ц було виконано боржником після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

А частиною 5 вказаної статті передбачено, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Позивачем не наведено жодної підстави, виключний перелік яких встановлено статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження", за якої основна винагорода приватного виконавця за даної ситуації не повинна стягуватись.

В свою чергу, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що основна винагорода приватного виконавця встановлюється у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, а не суми, яка фактично стягнута у виконавчому провадженні. У разі невиплати (неотримання) приватному виконавцеві винагороди у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом, під час здійснення виконавчого провадження, яке завершено, останній має право на примусове стягнення такої винагороди у сумі, що несплачена під час розподілу стягнутих із боржника коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1404 основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Враховуючи, що в чинній редакції ст. 27 Закону № 1404 розмір виконавчого збору залежить від суми, що підлягає стягнення, а не від фактично стягнутої, суд вважає позицію відповідача обґрунтованою.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідач довів правомірність оскаржуваної постанови, у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 19, 77, 139, 241 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича ( АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , оф.13, АДРЕСА_7 Миколаїв, 54030, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Мельник