Справа № 640/13090/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 листопада 2019 року № 640/13090/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Імперіал»

до Державної фіскальної служби України,

Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Імперіал» (надалі - позивач), адреса: 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, будинок 5, офіс 2 до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач 1), адреса: 04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - відповідач 2), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 27 березня 2019 року №1121984/40198834 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 28 лютого 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Імперіал» №6 від 28 лютого 2019 року, датою її направлення для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він є юридичною особою, а також зареєстрованим платником податку на додану вартість з 01 квітня 2016 року.

З 30 грудня 2016 року позивач отримав ліцензію на внутрішні перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів вантажними автомобілями за №1007, видану Державною службою України з безпеки на транспорті, у зв`язку з чим по теперішній час надає послуги з перевезення небезпечних вантажів, зокрема, «паливо дизельне, код УКТЗЕД , UN 1202, група пакування ІІІ, клас 3».

08 січня 2019 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Люкс» укладено договір про надання транспортних послуг №001, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання надати послуги з перевезення вантажу, а саме, паливно-мастильних матеріалів.

На виконання умов даного договору позивачем надані транспортні послуги, що підтверджується актом наданих послуг №011 від 28 лютого 2019 року, рахунку-фактури №Ім-011 від 28 лютого 2019 року, товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) №033, №034, №3200 від 21 лютого 2019 року, №036 від 22 лютого 2019 року, №037 від 25 лютого 2019 року, №040, №041, №042, №044 від 26 лютого 2019 року, №046 від 27 лютого 2019 року, №047, №048, №049 від 28 лютого 2019 року, договорами позички транспортних засобів від 25 серпня 2016 року, від 01 лютого 2017 року, від 29 листопада 2017 року та від 05 листопада 2018 року, ліцензією на внутрішні перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів вантажними автомобілями №1007 від 30 грудня 2016 року, договором оренди паркувальних місць від 01 березня 2018 року.

У зв`язку з вищевикладеним, як зазначено у позовній заяві, позивачем було підготовлено та подано до контролюючого органу для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №6 від 28 лютого 2019 року, реєстрацію якої було зупинено, запропоновано надати письмові пояснення та необхідні документи, які були надані позивачем 13 березня 2019 року.

За результатами розгляду письмових пояснень та документів, контролюючим органом було прийнято рішення №1121984/40198834 від 27 березня 2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної, з яким позивач не погоджується з тих підстав, що відповідачем не зазначено конкретного та чіткого критерію ризиковості платника податку, достатнього для зупинення реєстрації податкових накладних, також не зазначено конкретного переліку документів, які, на думку комісії, не надані позивачем, що свідчить про необгрунтованість прийнятого рішення та, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача 1 у відзиві на позовну заяву послався на порядок зупинення та порядок здійснення моніторингу податкових накладних податковим органом, а також зазначив, що за результатами поданих позивачем податкових накладних та документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій платником податку, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача 2 у відзиві на позовну заяву зазначив аналогічні підстави, як і відповідач 1, з яких ним не визнаються позовні вимоги та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року витребувано у товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Імперіал» належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують наявність права користування автомобілем, реєстрацій номер НОМЕР_1 , який використовувався для надання послуг з перевезення вантажу товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Люкс», а також доказів на підтвердження оплати наданих послуг товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Люкс» у розмірі 99753,02 грн, або у випадку неможливості надання таких доказів - письмові пояснення з цього приводу та запропоновано надати вказані докази або пояснення в строк до 15 жовтня 2019 року.

Копію ухвали суду від 18 вересня 2019 року уповноважена особа позивача отримала 22 жовтня 2019 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Незважаючи на отримання копії ухвали суду від 18 вересня 2019 року уповноваженою особою в строки, пізніше ніж встановлені для виконання ухвали суду, позивачем не виконані ці вимоги й станом на 18 листопада 2019 року, тому, з урахуванням частини 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про неповажність причин ненадання додаткових доказів у справі та про наявність правових підстав розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

У відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Імперіал» зареєстровано як юридична особа з 25 грудня 2015 року, про що до реєстру внесено відповідний реєстраційний запис. Видами економічної діяльності товариства зазначено: код КВЕД 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; код КВЕД 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; код КВЕД 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 47.30 Роздрібна торгівля пальним; код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (Т.1, арк. 16-18).

Матеріалами справи також підтверджується, що позивач отримав ліцензію Державної служби України з безпеки на транспорті від 30 грудня 2016 року №1007 на здійснення господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним, залізничним, морським та річковим транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, дозволений вид робіт: внутрішні перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів вантажними автомобілями (Т.1, арк. 19).

У відповідності до наданих суду копій договорів позички транспортних засобів від 25 серпня 2016 року, від 01 лютого 2017 року, від 29 листопада 20187 року, від 05 листопада 2018 року, укладених між товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Імперіал» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (Т.1, арк. 31-32, 33-35, 36-37, 38-40), відповідно до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Імперіал» прийняло в безоплатне користування з метою здійснення господарської діяльності транспортні засоби, а саме,

- марки ГАЗ, модель 5312 АЦ-4.2-5312 (спеціалізований вантажний паливоцистерна), 1986 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2 , реєстраційний номер - НОМЕР_3 ;

- марки ГАЗ, модель 5312 (спеціалізований вантажний цистерна), 1992 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_4 , реєстраційний номер - НОМЕР_5 ,

- марки ГАЗ, модель 5319 (спеціалізований вантажний цистерна), 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_6 , реєстраційний номер - НОМЕР_7 ,

- марки VOLVO, модель FN12 (вантажний сідловий тягач-Е), 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , реєстраційний номер - НОМЕР_9 ,

- марки DAF, модель XF 105.460 (вантажний сідловий тягач-Е), 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_10 , реєстраційний номер - НОМЕР_11 ,

- марки DAF, модель FT XF 105.460 (вантажний сідловий тягач-Е), 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_12 , реєстраційний номер - НОМЕР_13 ,

- марки DAF, модель FT XF 105.460 (вантажний сідловий тягач-Е), 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_14 , реєстраційний номер - НОМЕР_15 ,

- марки DAF, модель XF 95.480 (вантажний сідловий тягач-Е), 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_16 , реєстраційний номер - НОМЕР_17 ,

- марки DAF, модель XF 105.510 (вантажний сідловий тягач-Е), 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_18 , реєстраційний номер - НОМЕР_19 ,

- марки DAF, модель FT 95 XF 430 (вантажний сідловий тягач-Е), 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_20 , реєстраційний номер - НОМЕР_21 ,

- марки MERCEDES-BENZ, модель VITO 109 CDI (легковий пасажирський-В), 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_22 , реєстраційний номер - НОМЕР_23 ,

- марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 315 CDI (легковий пасажирський-В), 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_24 , реєстраційний номер - НОМЕР_25 ,

- марки DAF, модель XF 105.460 (спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е), 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_26 , реєстраційний номер - НОМЕР_27 ,

- марки DAF, модель XF 105.460 (спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е), 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_28 , реєстраційний номер - НОМЕР_29 ,

- марки FRUEHAUF, модель TF 34T13RB (напівпричіп - спеціалізований Н/ПР паливо), 1994 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_30 , реєстраційний номер - НОМЕР_31 ,

- марки ЗИЛ, модель 310 (спеціалізований вантажний-спеціалізований паливоцистерна), 1969 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_32 , реєстраційний номер - НОМЕР_33 .

Згідно з укладеним між приватним підприємством «Алекс-П» (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Імперіал» (орендар) договором оренди паркувальних місць від 01 березня 2018 року, відповідно до умов якого орендодавець зобов`язався передати орендарю у тимчасове володіння і користування паркувальні місця, розташовані за адресою: місто Київ, вулиця Тельмана, 3, за плату з метою розміщення автотранспорту орендаря або вказаних ним осіб (Т.1, арк. 22-23).

08 січня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Імперіал» (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Компані «Агро-Люкс» (замовник) укладено договір про надання транспортних послуг №001 (Т.1, арк. 20-21), відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику послуги з перевезення вантажу замовника, а саме паливно-мастильних матеріалів, які належать замовнику, а також додаткові послуги (у випадку замовлення замовником) (пункт 1.1. договору).

Пунктом 1.3. договору передбачено, що на підтвердження надання виконавцем замовнику послуг за цим договором складаються відповідні акти надання послуг/виконаних робіт, що підписуються сторонами.

Згідно з пунктом 3.1. договору за надання передбачених цим договором послуг замовник сплачує виконавцеві кошти, визначені в рахунку на оплату, шляхом переказу грошової суми на поточний рахунок виконавця або іншим незабороненим законодавством способом до дня початку надання замовлених транспортних послуг.

У відповідності до пункту 3.2. договору остаточний розрахунок за платежами проводиться замовником на підставі рахунка-фактури виконавця.

Як вбачається з наданих суду копій товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) №033 від 21 лютого 2019 року, №034 від 21 лютого 2019 року, №3200 від 21 лютого 2019 року, №036 від 22 лютого 2019 року, №037 від 25 лютого 2019 року, №040 від 26 лютого 2019 року, №042 від 26 лютого 2019 року, №044 від 26 лютого 2019 року, №041 від 26 лютого 2019 року, №046 від 27 лютого 2019 року, №047 від 28 лютого 2019 року, №048 від 28 лютого 2019 року, №049 від 28 лютого 2019 року товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Імперіал» за замовленням товариства з обмеженою відповідальністю «Компані «Агро-Люкс» доставлено дизельне паливо (Т.1, арк. 24-30).

При цьому, у товарно-транспортних накладних №034 від 21 лютого 2019 року, №040 від 26 лютого 2019 року, №042 від 26 лютого 2019 року, №047 від 28 лютого 2019 року та №049 від 28 лютого 2019 року (Т.1, арк. 24, 26, 27, 29, 30) зазначено, що відпуск вантажу товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Люкс» для надання послуг з його перевезення був здійснений на автомобіль товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Імперіал», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проте в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що позивач на законних підставах використовував цей транспортний засіб для надання послуг з перевезення вантажу.

Крім того, в матеріалах справи наявні докази, що товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Люкс» отримало послуги з перевезення вантажу на суму 99753,02 грн, у тому числі з ПДВ 16625,50 грн, що підтверджується копією рахунку -фактури №Ім-011 від 28 лютого 2019 року, у якому зазначено, що рахунок дійний до сплати до 05 березня 2019 року та копією акта наданих послуг №011 від 28 лютого 2019 року (Т.1, арк. 10)

За результатом здійсненої господарської операції, позивачем складено податкову накладну №6 від 28 лютого 2019 року, яку направлено до контролюючого органу для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (Т.1, арк. 8).

За наслідками обробки податкових накладних, контролюючий орган надіслав позивачу квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 13 березня 2019 року відповідно до якої податкова накладна прийнята, однак її реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю податкової накладної підпункту 2.1 пункту 2 Критеріїв ризиковості платника податку та підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Разом з тим, позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних (Т.1, арк. 9).

Як зазначив позивач та що не було спростовано відповідачами, на підтвердження здійснення вказаної господарської операції, позивачем направлено до податкового органу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, разом поясненнями та документами, що підтверджують реальність здійснення господарської операції (Т.1, арк. 11,12).

27 березня 2019 року Комісія Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №1121984/40198834 про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 28 лютого 2019 року, у зв`язку із ненаданням платником податків копій документів, а саме, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків (Т.1, арк. 13).

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з відповідною скаргою до Державної фіскальної служби, яка рішенням Комісії з питань розгляду скарг №20132/40198834/2 від 08 квітня 2019 року залишена без задоволення, а рішення №1121984/40198834 від 28 лютого 2019 року - без змін (Т.1, арк. 14,15).

Вказане стало підставою для звернення з даною позовною заявою до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (надалі - ПК України).

У відповідності до абзацу 1 пункту 201.1 розділу V ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацом 5 пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Згідно пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (надалі - Порядок № 1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 визначено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Згідно з пунктом 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 № 117 (надалі - Порядок № 117), Податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

При цьому, відповідно до змісту пункту 10 Порядку № 117 Критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Пунктом 21 Порядку № 117 визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Тобто, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної та бути обґрунтованим.

Наведене в сукупності свідчить про те, що у будь-якому випадку контролюючий орган повинен був в оскаржуваному рішенні чітко вказати які копії документів не було надано позивачем та які з наданих документів складені з порушенням законодавства та, норми якого закону порушені при складанні документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, відповідно до якої податкова накладна прийнята, але її реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю податкових накладних критеріям оцінки ризиків, що визначені підпунктом 2.1 пункту 2 Критеріїв ризиковості платника податків та підпункту 1.6 пункту 6 Критеріїв ризиковості платника податків.

В той же час, у відповідності до підпункту 2.1. пункту 2 Критеріїв ризиковості платника податку, зазначених у листі Державної фіскальної служби України від 21 березня 2018 року №959/99-99-07-18, на підставі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної №3 від 20 березня 2018 року, податкові накладні/розрахунки коригування, складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яку(ий) подано на реєстрацію в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

Суд звертає увагу, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної від 13 березня 2019 року зазначено, що реєстрація податкової накладної №6 від 28 лютого 2019 року зупинена, у зв`язку з тим, що обсяг постачання товару/послуги 49.41 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання відповідає вимогам підпункту 2.1 пункту 2 Критеріїв ризиковості платника податку та відповідає підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платнику податку, проте, у квитанції не було зазначено, що позивачем, як платником податку, не надано розрахункових документів та банківських виписок з особових рахунків.

При цьому, як вже було зазначено судом, позивачем надано до контролюючого органу усі необхідні, на його думку, документи, які підтверджують реальність здійсненої господарської операції.

Наведене в сукупності свідчить про те, що контролюючий орган зупинив реєстрацію податкової накладної з одних підстав, а відмовив у її реєстрації з інших підстав, які не були причинами для зупинення.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що податковий орган повинен був у квитанції чітко вказати не лише конкретний вид критерію, який встановлений підпунктом 2.1 пункту 2 або підпунктом 1.6 пункту 1 Критеріїв, а і відповідне рішення, відповідно до якого позивача внесено до переліку ризикових платників.

За таких підстав, враховуючи положення частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що з оскаржуваного рішення неможливо встановити, копії яких документів досліджувались Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, оскільки, як вже зазначалось вище, реєстрація податкової накладної №6 від 28 лютого 2019 року була зупинена з одних підстав, а вже рішення про відмову у її реєстрації прийнято з інших.

Крім того, суд зауважує, що непідтвердження користування позивачем автомобілем з реєстраційним номером НОМЕР_1 для надання послуг з перевезення вантажу в межах розгляду даної адміністративної справи та ненадання позивачем розрахункових документів разом з банківськими виписками з особового рахунку не може бути розцінено судом, як безумовна підстава для відмови у реєстрації податкової накладної, з огляду на те, що податковий орган не позбавлений у випадку реєстрації податкових накладних перевіряти у подальшому реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами за механізмами, визначеними положеннями Податкового кодексу України.

Суд наголошує, що факт зупинення реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних не спростовує здійснення платником податків господарських операцій та наявності дати виникнення події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №1121984/40198834 про відмову у реєстрації податкової накладної № 6 від 28 лютого 2019 року.

Крім того, пунктом 28 Порядку № 117 передбачено, що податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в ЄРНП було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій, зокрема якщо набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП.

Відповідно до пункту 20 Порядку ведення ЄРНП, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, приписами чинного законодавства чітко зазначено про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП у разі набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП.

З огляду на протиправність вказаного вище рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, а також враховуючи норми діючого законодавства України, суд вважає за необхідне зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну № 6 від 28 лютого 2019 року, подану товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Імперіал» в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 960,50 грн за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів пропорційно до задоволених вимог до кожного з відповідачів.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Імперіал» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 27 березня 2019 року №1121984/40198834, прийняте комісією Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

3. Зобов`язати Державну фіскальну службу України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) зареєструвати податкову накладну №6 від 28 лютого 2019 року, подану товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Імперіал» (01103, місто Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 5, офіс 2, ) в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

4. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Імперіал» (01103, місто Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 5, офіс 2, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 906,50 грн (дев`ятсот шість гривень 50 копійок).

5. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Імперіал» (01103, місто Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 5, офіс 2, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04655, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 906,50 грн (дев`ятсот шість гривень 50 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова