Справа № 520/10971/19
Суддя: Мінаєва К.В.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 листопада 2019 р. № 520/10971/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТ Управління юстиції у Х/о (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 1 під., 6 пов.,м. Харків,61022, ) про скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням позовної заяви в новій редакції від 29.10.2019 р., просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Заступника начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТ Управління юстиції у Х/о ОСОБА_2 -Халябі Ліни Ріфатівни, від 28.05.2019 р. (винесену в рамках здійснення виконавчого провадження №32570327) про стягнення з позивача ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 59271,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову від 28.05.2019 року про стягнення виконавчого збору з позивача, не міг застосовувати положення ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 03.07.2018 року, оскільки вказаний закон не має зворотної діє в часі. Позивач вважає, що оскільки виконавче провадження, в рамках якого було винесене оскаржуване рішення, було відкрито - 03.05.2012 року, то стягнути з нього виконавчий збір, було можливо, або у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» № 606 -XIV від 21.04.1999 року, тобто разом з відкриттям провадження по справі (03.05.2012 р.), або у відповідності до вимог ЗУ « Про виконавче провадження» № 1404- VIII, в редакції, що діяла до 03.07.2018 року, тобто в разі здійснення виконавчих дій та фактичного стягнення суми заборгованості. Отже, відповідач застосував закон, який не підлягав застосуванню в даному випадку. Крім того, позивач вважає, оскільки відсутнє фактичне виконання судового рішення та вчинення виконавчих дій, направлених на фактичне стягнення суми заборгованості та погашення боргу перед кредитором, та з огляду на добровільне врегулювання спору між позивачем (боржником за виконавчим провадженням) та погашення суми боргу в повному обсязі, постанова про стягнення виконавчого збору є незаконною, та такою що підлягає скасуванню.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначив, що норма ч. 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-V1II, в редакції від 02.02.2016 року, на яку посилається позивач, була змінена 03.07.2018 року та до теперішнього часу діє в іншій редакції, відповідно якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів, тобто стягується незалежно від способу виконання основного зобов`язання. Також відповідач зазначив, що відомостей відносно погашення заборгованості за рішенням суду матеріали виконавчого провадження не містять, а документи, на які посилається позивач до виконавчої служби не подавались, а відтак вважати заборгованість погашеною підстави відсутні. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору у ВП №32570327 позивачем була отримана разом з постановою про стягнення виконавчого вбору від 28.05.2019 року ВП №39000987, яку позивач раніше оскаржував у Харківському окружному адміністративному суді, а також зазначив, що додатково зазначені постанови одночасно отримані представником позивача під час ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень 08.10.2019 року.

Ухвалою суду від 21.10.2019 р. позовну заяву залишено без руху. 29.10.2019 р. після усунення недоліків ухвалою від 04.11.2019 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі з повідомленням сторін.

12.11.2019 р. від представника відповідача надійшло клопотання, в якому просив суд судове засідання, призначене на 12.11.2019 р., розглядати в порядку письмового провадження.

Позивач у судовому засіданні 07.11.2019 р. був присутній, у судове засідання, призначене на 12.11.2019 р., не прибув. повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином.

Відповідно ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі. Справа розглянута у строк, передбачений ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України. Повний текст складено за правилами ч.1 ст.271 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено наступні обставини справи.

03.05.2012 року на підставі виконавчого листа №2-2328, виданого 01.03.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, було відкрито виконавче провадження ВП №32570327 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «СВЕДБАНК» суми заборгованості за кредитним договором №2008/0708/55-045 від 21.07.2008 р. у сумі 592713,46 грн. (а.с.68)

28.11.2012 року між ПАТ «СВЕДБАНК» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» укладено договір факторингу, за яким ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» набуло право вимоги за кредитним договором №2008/0708/55-045 від 21.07.2008 року. (а.с. 12-20)

02.01.2019 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та громадянином ОСОБА_1 було укладено договір про припинення зобов`язань по договору №2008/0708/55-045 від 21.07.2008 року. (а.с.21-23)

15.01.2019 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» видала довідку, якою підтверджено, що станом на 15.01.2019 р. зобов`язання ОСОБА_1 по кредитному договору №2008/0708/55-045 від 21.07.2008 р. припинені, заборгованість по зазначеному кредитному договору відсутня. (а.с.29)

28.05.2019 р. заступником начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТ Управління юстиції у Х/о Аль-Халябі Ліною Ріфатівною в рамках здійснення виконавчого провадження №32570327 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 59271,35 грн. (а.с.106)

Як слідує з матеріалів справи, зазначена постанова отримана представником позивача 08.10.2019 року.

Позивач, вважаючи зазначену вище постанову незаконною, звернувся до суду з позовом про її скасування.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, дослідивши надані докази, надавши оцінку всім аргументам учасників справи проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом до суду.

Відповідно ч.2 ст.287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

З матеріалів справи судом встановлено, що представник позивача отримав оскаржувану постанову 08.10.2019 р.

18.10.2019 р. звернувся до суду з даним позовом.

Посилання відповідача на те, що боржником була отримана оскаржувана постанова разом з іншими постановами про стягнення виконавчого збору та оскарження раніше позивачем постанови ВП №39000987 у Харківському окружному адміністративному суді, суд не приймає до уваги, оскільки доказів направлення та вручення позивачу/його представнику постанови від 28.05.2019 р. ВП №32570327 відповідачем до суду не надано.

Єдиним доказом отримання позивачем оскаржуваної постанови є відмітка представника позивача Куц К.К. про отримання 08.10.2019 р. (а.с.106)

Отже, суд вважає, десятиденний строк з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав, свобод чи інтересів, не порушено.

Щодо порядку стягнення виконавчого збору.

Судом встановлено, що 03.05.2012 року було відкрито виконавче провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV (редакція від 01.01.2012 р.), в межах якого відповідачем 28.05.2019 р. прийнято постанову про стягнення з позивача виконавчого збору відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (редакція від 19.01.2019 р.).

Відповідно ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, який діяв на момент прийняття оскаржуваної постанови (19.01.2019 р.), виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Разом з тим, відповідно порядку стягнення виконавчого збору, який передбачений Законом України «Про виконавче провадження» №606-ХІV, що діяв на момент відкриття виконавчого провадження (01.01.2012 р.), державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.(ч.1, 2, 5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV)

Згідно ч.1, 3 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю.

Однак, як слідує з матеріалів справи, доказів направлення постанови про відкриття виконавчого провадження відповідачем до суду не надано, також державним виконавцем не була винесена постанова про стягнення виконавчого збору при першому надходженні виконавчого документа, як це встановлено було Законом №606-ХІV на момент відкриття виконавчого провадження.

Під час судового розгляду встановлено, що в межах розгляду Харківським окружним адміністративним судом адміністративної справи №820/6102/15 від 27.08.2015 р. за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії та цивільної справи №644/1734/17 Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторінгова компанія «Вектор Плюс», 3-і особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобєлєва Алла Михайлівна, Дриль Наталя Валентинівна, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 було встановлено, що за умовами договору факторингу №15 від 28.11.2012 та договору відступлення прав від 28.11.2012 року ПАТ "Сведбанк" передало, а ТОВ "Факторингова компанія «Вектор Плюс»" отримало право вимоги за іпотечним договором від 21.07.2008р. №2008/0708/55-045-Z-1.

Отже, внаслідок укладення договору факторингу та відступлення відбулась заміна кредитора за іпотечним договором.

Суд зазначає, що на момент укладення договору факторингу та відступлення прав діяла редакція Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 19.11.2012 р.

Відповідно п.12 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV, виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі: звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 8 цього Закону.

Відповідно ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV, у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З матеріалів справи слідує, що жодною стороною не було подано заяви про заміну сторони її правонаступником, державним виконавцем також не ініційовано таку заміну.

Крім того, суд зазначає, що відповідач був обізнаний про відступлення прав за іпотечним договором ПАТ "Сведбанк" до ТОВ "Факторингова компанія «Вектор Плюс»" вже під час розгляду адміністративної справи №820/6102/15 від 27.08.2015 р., однак дій щодо заміни сторони виконавчого провадження та зупинення виконавчого провадження державним виконавцем не здійснено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що державний виконавець виніс оскаржувану постанову без врахування всіх обставин, а саме не врахував наявність підстав для заміни кредитора (стягувача) у виконавчому провадженні, не вчинив дій щодо встановлення наявності боргу, а також відсутні докази направлення державним виконавцем позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження, а отже, позивач не був обізнаний про строк для добровільного виконання рішення. Державний виконавець прийняв оскаржувану постанову, виконуючи рішення на користь ПАТ "Сведбанк", який вже не є стягувачем у матеріальних правовідносинах.

Отже, постанова Заступника начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТ Управління юстиції у Х/о ОСОБА_2 -Халябі Ліни Ріфатівни, від 28.05.2019 р. (винесена в рамках здійснення виконавчого провадження №32570327) про стягнення з позивача ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 59271,35 грн. підлягає скасуванню.

За правилами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

З урахуванням викладених обставин справи та аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст.72-77, 242-246, 255, 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТ Управління юстиції у Х/о про скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Заступника начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТ Управління юстиції у Х/о Аль-Халябі Ліни Ріфатівни, від 28.05.2019 р. (винесену в рамках здійснення виконавчого провадження №32570327) про стягнення з позивача ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 59271,35 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТ Управління юстиції у Х/о (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 1 під., 6 пов.,м. Харків,61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 12 листопада 2019 року.

Суддя Мінаєва К.В.