Справа № 357/8424/19
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/8424/19 Суддя (судді) першої інстанції: Кошель Б.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Суркової Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась у суд з позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби (далі - відповідач, Волинська митниця ДФС), в якому просила визнати постанову №0335/20500/18 від 21 лютого 2018 року протиправною, скасувати її та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року провадження у справі закрито, у зв`язку з наявністю судового рішення, що набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, відповідно до пункта 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Оскільки учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибули, розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження згідно пункту 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, місцевий суд вважав, що позивач раніше вже зверталась до суду з аналогічним позовом, за результатами розгляду якого постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року набрала законної сили.

У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі на підставі пункта 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Натомість, колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може, з огляду на таке.

Так, звертаючись у суд вперше, позивач обґрунтувала позовні вимоги наявністю підстав для звільнення її від відповідальності за порушення митних правил у зв`язку з обставинами непереборної сили.

Водночас, звертаючись з позовною заявою до суду вдруге, позивач вже навела обґрунтування порушення її прав та законних інтересів протиправною, на її думку, постановою відповідача з огляду на закріплення у пункті 93 розділу ХХ Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України положень, згідно з якими здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту. У зв`язку з проведенням оплати добровільного внеску під час митного оформлення транспортного засобу, ввезеного на митну територію України в митному режимі «транзит», позивача, на її переконання, має бути звільнено від адміністративної відповідальності.

У відповідності до пункта 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аналіз вимог статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що відповідно до пункту 4 частини першої названої правової норми суд закриває провадження в справі за умови, що вже є постанова, що набрала законної сили за тотожним позовом.

Тотожними для цілей застосування статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України визнаються позови, в яких збігаються сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Нетотожність хоча б одного із елементів позову не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Слід зазначити, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були аргументовані ним інакше. Крім того, посилання на наявність доказів, відмінних від тих, які були подані при первинному зверненні, не свідчать про зміну підстав звернення до суду з позовом.

З аналізу вищенаведених норм процесуального законодавства випливає, що при вирішенні судом питання про закриття провадження у справі з підстав наявності таких, що набрали законної сили, постанови чи ухвали суду про закриття провадження у справі, необхідним є встановлення обставин ухвалення таких у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як убачається зі змісту рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2018 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року, які ухвалені за результатами розгляду справи №357/9585/18, підставою вимог про скасування спірної постанови було наявність обставин непереборної сили, за яких позивач була позбавлена можливості у визначений Митним кодексом України строк доставити транспортний засіб за межі території України, належне та вчасне повідомлення митного органу про такі обставини.

Тим часом, позов, який є предметом розгляду цієї справи, обґрунтований ОСОБА_1 . іншими підставами, відмінними від підстав, наведених в обґрунтування позовних вимог, які досліджувались в рамках розгляду справи № 357/9585/18, а саме при митному оформленні автомобіля позивачем було сплачено добровільний внесок у розмірі 8500,00 грн. при сплаті всіх інших митних платежів відповідно до пункта 93 розділу ХХ Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України, що, на переконання позивача, дає їй право на звільнення від відповідальності за порушення митних правил.

Наведене не дає підстав ототожнювати підставу позову в справі, рішення в якій переглядається, з підставою позову в справі №357/9585/18.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави у зазначених позовах є різними, провадження у справі закрито неправомірно, а висновки суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі суперечать нормам процесуального права.

За змістом частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 34, 243, 312, 320, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міслькрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька

(Повний текст постанови складений 13 листопада 2019 року.)