Справа № 280/3350/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року 15:45Справа № 280/3350/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представників:

позивача Куриліна В.О.,

відповідача Артюхіної К.Ю.,

розглянув в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Запорізькій області головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Василівському, Михайлівському, Токмацькому районах та м. Токмаку управління з контрою за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Пономаренко Тетяни Петрівни (вул. Українська, буд. 50, м. Запоріжжя, 69095) та Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (вул. Українська, буд. 50, м. Запоріжжя, 69095) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Запорізькій області головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Василівському, Михайлівському, Токмацькому районах та м. Токмаку управління з контрою за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Пономаренко Тетяни Петрівни (далі відповідач 1) та Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача 1 щодо здійснення заходу контролю відносно позивача за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності;

визнати протиправним та скасувати наказ відповідача 2 від 25.06.2019 № 603-ДК «Про здійснення держаного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності».

Також, позивач подав до суду клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу до прийняття остаточного рішення у справі.

Позивач обґрунтовує свої вимоги таким.

Відповідач 1 на підставі Наказу відповідача 2 від 25.06.2019 № 603-ДК «Про здійснення держаного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» 05.07.2019 здійснив перевірку земельних ділянок як об`єкта перевірки, які знаходяться на території Орлянської сільської ради Запорізької області. На думку позивача, дії відповідача 1 щодо здійснення заходу контролю відносно позивача за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності є протиправними, оскільки оскаржуваний наказ відповідача 2 від 25.06.2019 № 603-ДК складений не в межах повноважень та не у спосіб, встановлені Законом України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон України від 05.04.2007 № 877-V). Зокрема, така підстава для здійснення позапланової перевірки як звернення юридичної особи або державного правоохоронного органу відсутня. Також, позивач зауважив, що відповідачем 2 протиправно не складалось направлення на проведення перевірки, не повідомлялось позивача у належній формі про час проведення перевірки, перевірку було проведено за відсутності представника суб`єкта господарювання. З огляду на викладені обставини, позивач просить суд задовольнити позов повністю.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 01.08.2019.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.07.2019 позивачу було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

01.08.2019 судом отримано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача 2 просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки забезпечення та реалізація державного контролю, зокрема шляхом проведення перевірок, є прямим обов`язком Держгеокадастру та його територіальних підрозділів. Також, представник відповідача 2 зазначив, що обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Крім того, на думку представника відповідача 2, не відповідає дійсності твердження позивача про те, що контролюючий орган здійснив перевірку із суттєвим порушенням встановленої Законом України від 05.04.2007 № 877-V процедури, оскільки спірні правовідносини регулюються приписами Закону України від 19.06.2003 № 963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі Закон України від 19.06.2003 № 963-IV), який має статус спеціального. Подібний висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2019 по справі № 826/11708/17. З аналогічної підстави, на переконання представника відповідача 2, невмотивованими є всі обґрунтування позовної заяви, які базуються на Законі України від 05.04.2007 № 877-V.

Щодо безпосередньо вимог до акту перевірки представник відповідача 2 наголосив, що контролюючий орган під час перевірки керувався положеннями Закону України від 19.06.2003 № 963-IV, а тому посилання позивача на відсутність доказів письмового повідомлення про дату та час проведення перевірки та не зазначення виду такої перевірки є недоцільним. Додатково у відзиві зауважено, що оскаржуваний Наказ відповідача 2 від 25.06.2019 № 603-ДК «Про здійснення держаного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» повністю відповідає уніфікованій формі та був винесений з метою запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасного виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення. Із урахуванням викладених обставин у їх сукупності, представник відповідача 2 просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Протокольною ухвалою від 01.08.2019 підготовче засідання було відкладене на 10.09.2019.

Протокольною ухвалою від 10.09.2019 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.09.2019.

26.09.2019 до суду надійшло клопотання представників позивача та відповідача 2 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме:

1) від позивача копій аркушів книги № 3 реєстрації договорів оренди земельної частки, яка є належним підтвердженням державної реєстрації права оренди позивача на відповідні ділянки, та електронний носій DVD-R диск;

2) від відповідача 2 копії наказу відповідача 2 від 12.09.2019 № 636 «Про звільнення ОСОБА_2 », із якого вбачається, що відповідач 1 була звільнена з посади головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Василівському, Михайлівському, Токмацькому районах та м. Токмаку управління з контрою за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області 12.09.2019 за угодою сторін.

У судовому засіданні 26.09.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, представник відповідача 2 проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 26.09.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши інші наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступні обставини.

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача зареєстровано як фізичну особу-підприємця 04.12.2003 (а.с.8-9). Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача 2 зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 05.06.2015.

До видів діяльності позивача за КВЕД-2010 належать: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний) (01.11); вирощування зерняткових і кісточкових фруктів (01.24) (а.с.8).

19.06.2019 Енергодарська місцева прокуратура звернулась до відповідача 2 з листом № 32/1-19, в якому зазначила, що у провадженні Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000081 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України за фактами самовільного використання земель на території Василівського району (а.с.57).

Також, у листі зауважено, що невстановлена особа, не маючи на те правовстановлюючих документів, незаконно оброблює та засіяла пшеницею наступні земельні ділянки державної форми власності на території Орлянської сільської ради Запорізької області: за кадастровим номером :03:011:0003 (20,5 га); за кадастровим номером :03:011:0002 (13,7 га); за кадастровим номером :03:007:0002 (34,8 га); зона 3 квартал 012 (15,7 га); зона 3 квартал 009 (31 га); зона 3 квартал 008 (33,6 га); зона 3 квартал 006 (31 га); зона 3 квартал 035 (27 га); зона 3 квартал 017 (39 га); зона 3 квартал 036 (7,8 га). З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 9, 36, 93 КПК України, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, Енергодарська місцева прокуратура просила вирішити питання про призначення позапланової перевірки законності використання, зокрема позивачем вищезазначених земельних ділянок (а.с.54-56).

На виконання листа Енергодарської місцевої прокуратури від 19.06.2019 № 32/1-19 відповідачем 2 було видано Наказ від 25.06.2019 № 603-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності», яким:

призначено здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки дотримання, зокрема позивачем земельного законодавства стосовно земельних ділянок як об`єкта перевірки, які знаходяться на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області;

доручено відповідачу 1 та начальнику відділу контролю за використанням та охороною земель у Гуляйпільському, Більмацькому, Оріхівському, Пологівському, Розівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель відповідача 1 ОСОБА_3 у термін з 25.06.2019 по 26.08.2019 здійснити зазначений у п. 1 цього наказу захід державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів;

про результати виконання зазначеного заходу доповісти заступнику начальника відповідача 2 ОСОБА_4 у термін до 27.08.2019 (а.с.52-53).

05.07.2019 відповідач 1 здійснив перевірку дотримання позивачем вимог земельного законодавства України відносно земельних ділянок, які знаходяться на території Орлянської сільської Василівського району Запорізької області, за результатами якої склав Акт від 05.07.2019 № 603/0/92-19-041134/АП/09/01/-13 (а.с.58-60). Перевіркою було встановлено, що сільська рада не має інформації щодо осіб, які використовують земельні ділянки державної форми власності на території Орлянської сільської ради Запорізької області: за кадастровим номером :03:011:0003 (20,5 га); за кадастровим номером :03:011:0002 (13,7 га); за кадастровим номером :03:007:0002 (34,8 га); зона 3 квартал 012 (15,7 га); зона 3 квартал 009 (31 га); зона 3 квартал 008 (33,6 га); зона 3 квартал 006 (31 га); зона 3 квартал 035 (27 га); зона 3 квартал 017 (39 га); зона 3 квартал 036 (7,8 га).

Враховуючи вище викладене, відповідач 1 дійшов висновку, що в діях позивача вбачаються ознаки правопорушення, що кваліфікується як самовільне зайняття земельної ділянки (стаття 211 Земельного кодексу України та стаття 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) (а.с.60).

Оцінюючи правомірність дій відповідача 1 щодо здійснення заходу контролю відносно позивача за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, суд виходить із такого.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) Земельні відносини регулюються Конституцією України, ЗК України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Згідно зі ст. 187 ЗК України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Статтею 188 ЗК України передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Слід зазначити, що правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля регламентуються Законом України від 19.06.2003 № 963-IV.

Відповідно до ст. 4 даного нормативно-правового акту об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно зі ст. 9 Закону України від 19.06.2003 № 963-IV державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом, зокрема: проведення перевірок.

Статтею 10 Закону України від 19.06.2003 № 963-IV визначено права державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель.

Так, державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення;

викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України;

передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення;

проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України;

звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель можуть мати й інші повноваження відповідно до закону.

Державні інспектори під час виконання службових обов`язків мають право на носіння форменого одягу встановленого зразка та використовувати спеціальні транспортні засоби з кольорографічним забарвленням і написом з емблемою в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Поряд із цим, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регламентовані Законом України від 05.04.2007 № 877-V.

Відповідно до ст. 1 даного нормативно-правового акту державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

За приписами ст. 2 Закону України від 05.04.2007 № 877-V дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Із наведених вище положень законодавства у досліджуваній сфері правовідносин вбачається, що приписи Закону України від 05.04.2007 № 877-V стосуються безпосередньо сфери господарської діяльності відносно суб`єктів господарювання та жодним чином не стосуються перевірок земельних ділянок.

Аналогічний правозастосовний підхід міститься, зокрема у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2019 по справі № 826/11708/18 (позов Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування припису, № в Єдиному реєстрі судових рішень 80457842).

Судом встановлено, що на адресу відповідача 2 надійшов лист Енергодарської місцевої прокуратури про необхідність призначення позапланової перевірки законності використання, зокрема позивачем земельних ділянок на території Орлянської сільської ради Запорізької області: за кадастровим номером :03:011:0003 (20,5 га); за кадастровим номером :03:011:0002 (13,7 га); за кадастровим номером :03:007:0002 (34,8 га); зона 3 квартал 012 (15,7 га); зона 3 квартал 009 (31 га); зона 3 квартал 008 (33,6 га); зона 3 квартал 006 (31 га); зона 3 квартал 035 (27 га); зона 3 квартал 017 (39 га); зона 3 квартал 036 (7,8 га) (а.с.54-56).

На виконання даного листа відповідач 2 видав Наказ від 25.06.2019 № 603-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» (а.с.52-53). Результати перевірки засвідчили факт наявності в діях позивача ознак правопорушення, що кваліфікується як самовільне зайняття земельної ділянки (стаття 211 Земельного кодексу України та стаття 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) (а.с.60).

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що нормативне та фактологічне обґрунтування позовних вимог в частині протиправності дій відповідача 1 щодо здійснення заходу контролю відносно позивача за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності фактично зводиться до приписів Закону України від 05.04.2007 № 877-V. Натомість, дані нормативно-правові акти відповідно до наведеної вище правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду стосуються безпосередньо сфери господарської діяльності відносно суб`єктів господарювання та жодним чином не стосуються перевірок земельних ділянок.

У свою чергу, Закон України від 19.06.2003 № 963-IV, який є спеціальним законодавчим актом у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля, наділяє державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель правом безперешкодно обстежувати в установленому порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель. При цьому, даний нормативно-правовий акт не визначає в якості єдиної та необхідної підстави для здійснення позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки.

Також, суд приймає до уваги той факт, що у досліджуваній справі контролюючий орган здійснив перевірку не конкретно позивача як суб`єкта господарювання, а об`єкта земельної ділянки. Під час перевірки було здійснено саме державний контроль за використанням та охороною земель. Отже, суд вважає, що у відповідача 1 були наявні правові підстави для здійснення заходу контролю відносно позивача за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Що стосується процедурних порушень, допущених відповідачем 2 при призначенні та проведенні щодо позивача контролю відносно позивача за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, на яких наголошує позивач безпосередньо у позовній заяві, суд вважає за необхідне зазначити таке.

У Законі України від 19.06.2003 № 963-IV відсутні будь-які застереження щодо обов`язкової присутності суб`єкта господарювання при здійсненні перевірки, а також необхідності складення та направлення органом державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель суб`єктам, які підлягають перевірці, направлення на проведення перевірки.

Крім того, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 25.01.2019 по справі № 826/382/18 та від 13.03.2019 по справі № 826/11708/18 зазначав, що будь-які процедурні порушення, пов`язані із самим процесом оформлення результатів діяльності суб`єктів владних повноважень по фіксації недотримання суб`єктом приватного права вимог законодавства оцінюється судом з урахуванням всіх обставин справи та необхідністю досягненням балансу між інтересами особи правопорушника та публічними інтересами. Зазначене, особливо стосується фіксації порушень з боку суб`єктів приватного права у публічній сфері, зокрема, питань охорони земель, безпеки довкілля, благоустрою населених пунктів, розпорядження комунальною та державною власністю, запобігання виникнення техногенних катастроф тощо. Такі формальні неточності не можуть бути, за загальним правилом, самостійною підставою для скасування по суті правомірних рішень суб`єктів владних повноважень, спрямованих на забезпечення законності та захист публічних інтересів. Подібний правозастосовний підхід є усталеним.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладені вище обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії відповідача 1 щодо здійснення заходу контролю відносно позивача за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності є правомірними, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Оцінюючи правомірність наказу відповідача 2 від 25.06.2019 № 603-ДК «Про здійснення держаного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності», суд виходить із такого.

Як вбачається із преамбули оскаржуваного наказу, нормативним підґрунтям для його видання слугували приписи Земельного кодексу України, Закону України від 19.06.2003 № 963-IV, Закону України «Про охорону земель», Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, а також лист Енергодарської місцевої прокуратури від 19.06.2019 № 32/1-19 (а.с.52).

Поряд із цим, Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру був виданий Наказ від 27.12.2016 № 354 «Про організаційні заходи, пов`язані із здійсненням функцій державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності», яким Департаменту контролю за використанням та охороною земель Держгеокадастру України та головним управлінням Держгеокадастру в областях з метою дотримання уніфікованих підходів при здійсненні заходів, зазначених у пункті 1 цього наказу, рекомендовано використовувати зразок наказу, що додається.

Суд встановив, що оскаржуваний наказ відповідача 2 від 25.06.2019 № 603-ДК «Про здійснення держаного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» за своєю формою та змістом повністю відповідає зразку наказу, затвердженому Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 27.12.2016 № 354 «Про організаційні заходи, пов`язані із здійсненням функцій державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності». Жодних доказів зворотнього ані позивачем, ані представником позивача не було надано.

З огляду на це, а також враховуючи обставини, встановлені під час надання правової оцінки дії відповідача 1 щодо здійснення заходу контролю відносно позивача за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, суд вважає, що Наказ від 25.06.2019 № 603-ДК «Про здійснення держаного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» був виданий відповідачем 2 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України, обґрунтовано, безсторонньо та своєчасно.

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу відповідача 2 від 25.06.2019 № 603-ДК «Про здійснення держаного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» є необґрунтованими, а, відтак, суд дійшов висновку, що в цій частині позов також не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, не доведено протиправність дій відповідача 1 щодо здійснення заходу контролю відносно позивача за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, а також протиправність наказу відповідача 2 від 25.06.2019 № 603-ДК «Про здійснення держаного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності».

У свою чергу, суд вважає, що позивач не обґрунтував правомірність оскаржуваних дій та рішення суб`єктів владних повноважень, які є предметом розгляду у даній справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки даний позов не підлягає задоволенню, підстави для стягнення на користь позивача сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 241, 243 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено в повному обсязі 13.11.2019.

Суддя Р.В. Кисіль