Справа № 420/3897/19
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Одеса справа № 420/3897/19

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.,

за участі секретаря Ягенської К.О., представників: позивача Іорданова В.П., відповідача Яківця М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бессарабія-Агро" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкові повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія-Агро» до Головного управління ДФС в Одеській області в якому з урахуванням роз`єднання позовних вимог позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» №002720/15-32-14-11 від 10.06.2019 р. про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 602 000, 00 грн. та нарахування штрафних санкцій на суму 301 000, 00 грн., податкове повідомлення-рішення форми «В4» №002721/15-32-14-11 від 10.06.2019 р. про зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на суму 16 085 892, 00 грн., податкове повідомлення-рішення форми «П» №002718/15-32-14-11 від 10.06.2019 р. про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 103 742 306, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 26.11.2018 року та з 20.02.2019 по 02.05.2019 року Головним управління Державної фіскальної служби в Одеській області було проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія-Агро» (далі - ТОВ «Бессарабія-Агро»). За результатами перевірки відповідачем було винесено акт від 10.05.2019 року №000273/15-32-14-11/39076260 та на підставі цього акту прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення №002720/15-32-14-11 від 10.06.2019 року, №002721/15-32-14-11 від 10.06.2019 року та №002718/15-32-14-11 від 10.06.2019 року.

Проте, ТОВ «Бессарабія-Агро» вважає такі рішення податкового органу протиправними, оскільки висновки представників відповідача щодо збільшення суми грошового зобов`язання, зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту та зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток між ним та його контрагентами є безпідставними. Так позивач зазначає, що ним на підставі договорів сплачувались кошти на користь контрагентів, що підтверджується наданими при перевірці платіжними дорученнями. Крім того ТОВ «Бессарабія-Агро» надало до перевірки усі первинні документи, які підтверджують факти здійснення господарських операцій між ним та його контрагентами, а оскільки саме аналіз первинних документів має вирішальне значення для встановлення факту здійснення господарської операції та визнання або не визнання витрат понесених суб`єктом господарювання в таких операціях, позивач вважає, що висновки відповідача щодо нього не ґрунтуються на належних, достовірних та достатніх доказах.

Представники ГУ ДФС в Одеській області проти задоволення позовних вимог ТОВ «Бесарабія-Агро» заперечували з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов, та наполягали, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №002720/15-32-14-11 від 10.06.2019 року, №002721/15-32-14-11 від 10.06.2019 року та №002718/15-32-14-11 від 10.06.2019 року, є законними та обґрунтованими, винесеними у відповідності до вимог чинного законодавства.

На підтвердження своєї позиції, щодо вчинення позивачем правопорушень податкового законодавства відповідач посилається на зібрану та використану податкову інформацію щодо діяльності контрагентів позивача. Відповідно до вказаної інформації у відношенні цих підприємств відповідач встановив відсутність у підприємств трудових ресурсів та виробничих потужностей, основних засобів, складських приміщень та транспортних засобів, відсутність можливості виконання операцій із постачальниками та надання послуг наявним трудовим ресурсом з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного, відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів, власні орендовані фонди тощо. Також представники податкового органу посилаються на не підтвердженість обов`язковими первинними документами господарських операцій з контрагентами позивача, на відсутність у контрагентів позивача достатньої кількості працівників, необхідних для виконання робіт по укладеними з позивачем договорами та на відомості про об`єкти оподаткування згідно АІС «Податковий Блок», з яких не вбачаються власні чи орендовані земельні ділянки, власні чи орендовані фонди, склади. Не подання звітності, податкових декларацій контрагентами, встановлення того, що деякі з контрагентів позивача є фігурантами в кримінальному провадженні тощо.

Ухвалою суду від 08.07.2019 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 15.07.2019 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.07.2019 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія-Агро» до Головного управління ДФС в Одеській області роз`єднано.

Ухвалою суду від 12.09.2019 року зобов`язано Державну службу статистики України та Головні управління Держгеокадастру всіх областей України надати до суду належним чином засвідчені додаткові письмові докази по справі.

Ухвалою суду від 09.10.2019 року зобов`язано Головні управління статистики Волинської, Івано-Франківської, Миколаївської та Київської областей надати до суду належним чином засвідчені додаткові письмові докази по справі.

Судом у справі встановлено наступне.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бессарабія-Агро» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.01.2014 року за № 1 003027.

Згідно з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності позивача є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин та ін.

В період з 26.11.2018 року та з 20.02.2019 по 02.05.2019 року на підставі направлень на перевірку від 23.11.2018 року, 19.02.2019 року, 20.02.2019 року №999/14-11, №1000/14-11, №1001/14-11, №1003/14-11, №1004/14-11, №1008/14-11, №1171/14-11, №1172/14-11, №10486/14-01, №10487/14-01, №10488/14-11, №10489/14-01, №10490/14-01, №10491/1411, №10492/14-01, №10493/14-11, №10494/14-11, №10495/14-11, №10497/14-01, посадовими особами відповідача проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Бессарабія-Агро» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.10.2016 року по 30.09.2018 року (т.1 а.с.62-212).

За результатами перевірки податковим органом було складено акт від 10.05.2019 року №000273/15-32-14-11/39076260, у висновках якого зазначено про порушення позивачем вимог:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ч.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» що призвело до заниження податку на прибуток за 4 квартал 2016 року на загальну суму 60200 грн., та завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток на загальну суму 103742306 грн., у т.ч. за 4 квартал 2016 року - 31462409 грн., 2017 рік - 103 742 306 грн., за 3 квартали 2018 року - 103 742 306 грн.;

- п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду за червень 2018 року у сумі 16 085 892, 00 грн., в т.ч. за листопад 2016 року на суму - 48585, 00 грн.; за грудень 2016 року - 3 482 683, 00 грн.; за липень 2017 року - 3 050 001, 00 грн.; за вересень 2017 року - 2 821 065, 00 грн.; за січень 2018 року - 6 683 558, 00 грн.

За результатами вищезазначеної перевірки головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області були винесені наступні податкові повідомлення-рішення (далі - ППР):

- за порушення п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ч.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - ППР №002720/15-32-14-11 від 10.06.2019 року (т. 1 а.с. 213), яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 602000, 00 грн., та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 301000, 00 грн.; та ППР -№002718/15-32-14-11 від 10.06.2019 року (т.1 а.с.215) яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податковим на прибуток у розмірі 103 742 306, 00 грн.;

- за порушення п.п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України - ППР №002721/15-32-14-11 від 10.06.2019 року (т. 1 а.с.214), яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду на суму 16 085 892, 00 грн.

При цьому судом під час розгляду справи встановлено, що зазначені в акті перевірки №000273/15-32-14-11/39076260 від 10.05.2019 року порушення були визначені контролюючим органом товариству з обмеженою відповідальністю «Бессарабія-Агро» через господарські взаємовідносини позивача з контрагентами-підприємствами ТОВ «Мрія-К», СВК «Гірниківський», АПФ «Галичина», ФГ «Лана-Подове», ПП «Махсуд», ТОВ ««ФГ» Вільні степи», ТОВ «Сангрупп», ТОВ «Сингліт», ТОВ «Тиростир-75», ТОВ «Рефул Ресурс», ТОВ «ФО «Промінь», які поставляли йому товар для здійснення позивачем власної господарської діяльності.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України) (в редакції чинній на момент вчинення порушень).

В силу п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (пп. 75.1.2).

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податковим кодексом України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу (пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п.135.1 ст. 135 ПК України).

Податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу (п. 137.1 ст. 137 ПКУ).

Пунктом 139.1.1 та 139.1.2 п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України визначено, що фінансовий результат до оподаткування:

Збільшується на суму витрат на формування резервів та забезпечень для відшкодування наступних (майбутніх) витрат (крім забезпечень на відпустки працівникам та інші виплати, пов`язані з оплатою праці, та резервів, визначених пунктами 139.2-139.3 цієї статті) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Зменшується на суму витрат (крім оплати відпусток працівникам та інші виплати, пов`язані з оплатою праці, та резервів, визначених пунктами 139.2-139.3 цієї статті), які відшкодовані за рахунок резервів та забезпечень сформованих відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму коригування (зменшення) резервів та забезпечень для відшкодування наступних (майбутніх) витрат (крім забезпечень на відпустки працівникам та інші виплати, пов`язані з оплатою праці, та резервів, визначених пунктами 139.2-139.3 цієї статті), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Пунктами 201.1, 201.4 ст. 201 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товару (послуг).

Згідно п. 201.10 ст. 201 Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 ст. 201 Кодексу встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Виходячи із вищезазначеної норми, податкова накладна є документом, що підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тому податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість повинен бути підтверджений первинними документами, що відображають реальність господарської операції, та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Під час офіційного з`ясування обставин у справі встановлено, що до складу витрат та податкового кредиту позивача увійшли суми коштів сплачених позивачем контрагентам за придбання сировини, а саме:

- придбання у ТОВ «Мрія-К» насіння ріпаку у липні 2017 року на суму 18300005,88 грн., у т.ч. ПДВ 3050000,88 грн.;

придбання у СВК «Гірниківський» насіння соняшника у червні 2017 року на суму 16 926 390,0 грн., у т.ч. ПДВ 2 821 065,0 грн.;

придбання у АПФ «Галичина» насіння соняшника у травні 2017 року на суму 8 321 670,00 грн., у т.ч. ПДВ 1 386 945,0 грн.;

придбання у ФГ «Лана-Подове» соняшник у грудні 2016 року на суму 3410001,24 грн., у т.ч. ПДВ 568333,54 грн. та у січні 2017 року на суму 341000,0 грн., в т.ч. ПДВ 56833,22 грн.;

придбання у ПП «Махсуд» соняшник у грудні 2016 року на суму 751 001,37 грн., у т.ч. ПДВ 625 166,90 грн.;

придбання у ТОВ «ФГ» Вільні Степи» соняшник у лютому 2017 року на суму 8 745 090,36 грн., у т.ч. ПДВ 1 457 515,06 грн.;

придбання у ТОВ «Сангрупп» соняшник у жовтні 2016 року на суму 15 408 368,82 грн., у т.ч. ПДВ 2 568 061,48 грн.;

придбання у ТОВ «Сингліт» насіння соняшника у березні 2017 року на суму 12 489 917,0 грн. у т.ч. ПДВ 2 071 653,0 грн.;

придбання у ТОВ «Тиристор-75» соняшник у грудні 2016 року та січні 2017 року на суму 16 014 176,04 грн. у т.ч. ПДВ 2 669 029,34 грн.;

придбання у ТОВ «Рефул Ресурс» соняшник у грудні 2016 року та січні 2017 року на суму 1 675 619,65 грн., у т.ч. ПДВ 2 792 698,45 грн.;

придбання у ТОВ «ФО «Промінь» соняшник у листопаді 2016 року на суму 19 998 000,0 грн., у т.ч. ПДВ 3 333 000,0 грн.

Судом встановлено, що між ТОВ «Бессарабія-Агро» (покупець) та ТОВ «Мрія-К» (постачальник) укладено договір поставки №05/07/2 від 05.07.2017 року відповідно до п.1.1, 2.1, 3.1, 4.1, 4.2, 5.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити соняшник українського походження врожаю 2016 року (далі - Товар) на умовах передбачених цим Договором.

Товар за цим Договором повинен відповідати вимогам ДСТУ 4966:2008 «Насіння ріпаку для промислового перероблення», без ГМО, не заражений шкідниками.

Ціна Договору дорівнює загальній вартості Товару переданого за видатковими накладними, складеними та підписаними Сторонами за цим Договором.

Порядок розрахунків за Товар (партію Товару) визначається умовами цього Договору та Додатковою угодою. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару за ціною та у порядку, визначені у Додатковій угоді до цього Договору, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами 5.6 цього Договору.

Постачальник зобов`язаний забезпечити виконання усього комплексу заходів для поставки Товару згідно вищезазначених сторонами у Договорі (Додатковій угоді) умов поставки, а Покупець - зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Факт поставки Товару оформлюється шляхом складання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної. Товар поставляється партіями на кожну з яких складається Додаткова угода, в якій зазначається найменування та кількість Товару (по злаковій масі), його ціна та загальна вартість, умови поставки та інші суттєві умови Договору за узгодженням сторін (т.1 а.с.225-229).

Відповідно до п.4, 7 Додаткової угоди №1 до Договору поставки №05/07/2 (умови поставки СРТ), поставка товару здійснюється на умовах СРТ-склад Покупця: Україна, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару не пізніше 5-ти банківських днів з дня підписання Сторонами видаткової накладної на складі Покупця, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами п. 5.6 Договору (т.1 а.с.230).

Між ТОВ «Бессарабія-Агро» (покупець) та СВК «Гірниківський» (постачальник) укладено договір поставки №20/06/1 від 20.06.2017 року відповідно до п.1.1, 2.1, 3.1, 4.1, 4.2, 5.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити соняшник українського походження врожаю 2016 року (далі - Товар) на умовах передбачених цим Договором.

Товар за цим Договором повинен відповідати вимогам ДСТУ 7011:2009 «Соняшник», без ГМО, не заражений шкідниками.

Ціна Договору дорівнює загальній вартості Товару переданого за видатковими накладними, складеними та підписаними Сторонами за цим Договором.

Порядок розрахунків за Товар (партію Товару) визначається умовами цього Договору та Додатковою угодою. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару за ціною та у порядку, визначені у Додатковій угоді до цього Договору, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами 5.6 цього Договору.

Постачальник зобов`язаний забезпечити виконання усього комплексу заходів для поставки Товару згідно вищезазначених сторонами у Договорі (Додатковій угоді) умов поставки, а Покупець - зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Факт поставки Товару оформлюється шляхом складання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної. Товар поставляється партіями на кожну з яких складається Додаткова угода, в якій зазначається найменування та кількість Товару (по злаковій масі), його ціна та загальна вартість, умови поставки та інші суттєві умови Договору за узгодженням сторін (т.2 а.с.228-232).

Відповідно до п.4, 7 Додаткової угоди №1 до Договору поставки №20/06/1 (умови поставки СРТ), поставка товару здійснюється на умовах СРТ-склад Покупця: Україна, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару не пізніше 5-ти банківських днів з дня підписання Сторонами видаткової накладної на складі Покупця, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами п. 5.6 Договору (т.2 а.с.233).

Між ТОВ «Бессарабія-Агро» (покупець) та АГФ «Галичина» (постачальник) укладено договір поставки №05/05/1 від 05.05.2017 року відповідно до п.1.1, 2.1, 3.1, 4.1, 4.2, 5.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити соняшник українського походження врожаю 2016 року (далі - Товар) на умовах передбачених цим Договором.

Товар за цим Договором повинен відповідати вимогам ДСТУ 7011:2009 «Соняшник», без ГМО, не заражений шкідниками.

Ціна Договору дорівнює загальній вартості Товару переданого за видатковими накладними, складеними та підписаними Сторонами за цим Договором.

Порядок розрахунків за Товар (партію Товару) визначається умовами цього Договору та Додатковою угодою. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару за ціною та у порядку, визначені у Додатковій угоді до цього Договору, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами 5.6 цього Договору.

Постачальник зобов`язаний забезпечити виконання усього комплексу заходів для поставки Товару згідно вищезазначених сторонами у Договорі (Додатковій угоді) умов поставки, а Покупець - зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Факт поставки Товару оформлюється шляхом складання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної. Товар поставляється партіями на кожну з яких складається Додаткова угода, в якій зазначається найменування та кількість Товару (по злаковій масі), його ціна та загальна вартість, умови поставки та інші суттєві умови Договору за узгодженням сторін (т.3 а.с.194-198).

Відповідно до п.4, 7 Додаткової угоди №1 до Договору поставки №05/05/1 (умови поставки СРТ), поставка товару здійснюється на умовах СРТ-склад Покупця: Україна, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару не пізніше 5-ти банківських днів з дня підписання Сторонами видаткової накладної на складі Покупця, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами п. 5.6 Договору (т.3 а.с.199).

Між ТОВ «Бессарабія-Агро» (покупець) та ФГ «Лана-Подове» (постачальник) укладено договір поставки №28/12/1 від 28.12.2016 року відповідно до п.1.1, 2.1, 3.1, 4.1, 4.2, 5.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити соняшник українського походження врожаю 2016 року (далі - Товар) на умовах передбачених цим Договором.

Товар за цим Договором повинен відповідати вимогам ДСТУ 7011:2009 «Соняшник», без ГМО, не заражений шкідниками.

Ціна Договору дорівнює загальній вартості Товару переданого за видатковими накладними, складеними та підписаними Сторонами за цим Договором.

Порядок розрахунків за Товар (партію Товару) визначається умовами цього Договору та Додатковою угодою. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару за ціною та у порядку, визначені у Додатковій угоді до цього Договору, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами 5.6 цього Договору.

Постачальник зобов`язаний забезпечити виконання усього комплексу заходів для поставки Товару згідно вищезазначених сторонами у Договорі (Додатковій угоді) умов поставки, а Покупець - зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Факт поставки Товару оформлюється шляхом складання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної. Товар поставляється партіями на кожну з яких складається Додаткова угода, в якій зазначається найменування та кількість Товару (по злаковій масі), його ціна та загальна вартість, умови поставки та інші суттєві умови Договору за узгодженням сторін (т.3 а.с.246-250).

Відповідно до п.4, 7 Додаткової угоди №1 до Договору поставки №28/12/1 (умови поставки СРТ), поставка товару здійснюється на умовах СРТ-склад Покупця: Україна, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару не пізніше 5-ти банківських днів з дня підписання Сторонами видаткової накладної на складі Покупця, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами п. 5.6 Договору (т.3 а.с.251).

Між ТОВ «Бессарабія-Агро» (покупець) та ПП «Махсуд» (постачальник) укладено договір поставки №27/12/1 від 27.12.2016 року відповідно до п.1.1, 2.1, 3.1, 4.1, 4.2, 5.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити соняшник українського походження врожаю 2016 року (далі - Товар) на умовах передбачених цим Договором.

Товар за цим Договором повинен відповідати вимогам ДСТУ 7011:2009 «Соняшник», без ГМО, не заражений шкідниками.

Ціна Договору дорівнює загальній вартості Товару переданого за видатковими накладними, складеними та підписаними Сторонами за цим Договором.

Порядок розрахунків за Товар (партію Товару) визначається умовами цього Договору та Додатковою угодою. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару за ціною та у порядку, визначені у Додатковій угоді до цього Договору, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами 5.6 цього Договору.

Постачальник зобов`язаний забезпечити виконання усього комплексу заходів для поставки Товару згідно вищезазначених сторонами у Договорі (Додатковій угоді) умов поставки, а Покупець - зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Факт поставки Товару оформлюється шляхом складання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної. Товар поставляється партіями на кожну з яких складається Додаткова угода, в якій зазначається найменування та кількість Товару (по злаковій масі), його ціна та загальна вартість, умови поставки та інші суттєві умови Договору за узгодженням сторін (т.4 а.с.43-47).

Відповідно до п.4, 7 Додаткової угоди №1 до Договору поставки №27/12/1 (умови поставки СРТ), поставка товару здійснюється на умовах СРТ-склад Покупця: Україна, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару не пізніше 5-ти банківських днів з дня підписання Сторонами видаткової накладної на складі Покупця, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами п. 5.6 Договору (т.4 а.с.48).

Між ТОВ «Бессарабія-Агро» (покупець) та ТОВ «ФГ «Вільні Степи» (постачальник) укладено договір поставки №23/03/2 від 26.02.2017 року відповідно до п.1.1, 2.1, 3.1, 4.1, 4.2, 5.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити соняшник українського походження врожаю 2016 року (далі - Товар) на умовах передбачених цим Договором.

Товар за цим Договором повинен відповідати вимогам ДСТУ 7011:2009 «Соняшник», без ГМО, не заражений шкідниками.

Ціна Договору дорівнює загальній вартості Товару переданого за видатковими накладними, складеними та підписаними Сторонами за цим Договором.

Порядок розрахунків за Товар (партію Товару) визначається умовами цього Договору та Додатковою угодою. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару за ціною та у порядку, визначені у Додатковій угоді до цього Договору, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами 5.6 цього Договору.

Постачальник зобов`язаний забезпечити виконання усього комплексу заходів для поставки Товару згідно вищезазначених сторонами у Договорі (Додатковій угоді) умов поставки, а Покупець - зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Факт поставки Товару оформлюється шляхом складання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної. Товар поставляється партіями на кожну з яких складається Додаткова угода, в якій зазначається найменування та кількість Товару (по злаковій масі), його ціна та загальна вартість, умови поставки та інші суттєві умови Договору за узгодженням сторін (т.4 а.с.84-88).

Відповідно до п.4, 7 Додаткової угоди №1 до Договору поставки №23/03/2 (умови поставки СРТ), поставка товару здійснюється на умовах СРТ-склад Покупця: Україна, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару не пізніше 5-ти банківських днів з дня підписання Сторонами видаткової накладної на складі Покупця, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами п. 5.6 Договору (т.4 а.с.89).

Між ТОВ «Бессарабія-Агро» (покупець) та ТОВ «Сангрупп» (постачальник) укладено договір поставки №12/10/4 від 12.10.2016 року відповідно до п.1.1, 2.1, 3.1, 4.1, 4.2, 5.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити соняшник українського походження врожаю 2016 року (далі - Товар) на умовах передбачених цим Договором.

Товар за цим Договором повинен відповідати вимогам ДСТУ 7011:2009 «Соняшник», без ГМО, не заражений шкідниками.

Ціна Договору дорівнює загальній вартості Товару переданого за видатковими накладними, складеними та підписаними Сторонами за цим Договором.

Порядок розрахунків за Товар (партію Товару) визначається умовами цього Договору та Додатковою угодою. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару за ціною та у порядку, визначені у Додатковій угоді до цього Договору, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами 5.6 цього Договору.

Постачальник зобов`язаний забезпечити виконання усього комплексу заходів для поставки Товару згідно вищезазначених сторонами у Договорі (Додатковій угоді) умов поставки, а Покупець - зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Факт поставки Товару оформлюється шляхом складання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної. Товар поставляється партіями на кожну з яких складається Додаткова угода, в якій зазначається найменування та кількість Товару (по злаковій масі), його ціна та загальна вартість, умови поставки та інші суттєві умови Договору за узгодженням сторін (т.4 а.с.159-163).

Відповідно до п.4, 7 Додаткової угоди №1 до Договору поставки №12/10/4 (умови поставки СРТ), поставка товару здійснюється на умовах СРТ-склад Покупця: Україна, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару не пізніше 5-ти банківських днів з дня підписання Сторонами видаткової накладної на складі Покупця, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами п. 5.6 Договору (т.4 а.с.164).

Між ТОВ «Бессарабія-Агро» (покупець) та ТОВ «Сангрупп» (постачальник) укладено договори поставок №12/10/4 від 12.10.2016 року, №12/10/9 від 12.10.2016 року, №12/10/8 від 12.10.2016 року, №27/10/1 від 27.10.2016 року та №15/09/1 від 15.09.2016 року відповідно до п.1.1, 2.1, 3.1, 4.1, 4.2, 5.1 яких постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити соняшник українського походження врожаю 2016 року (далі - Товар) на умовах передбачених цим Договором.

Товар за цими Договорами повинен відповідати вимогам ДСТУ 7011:2009 «Соняшник», без ГМО, не заражений шкідниками.

Ціна Договорів дорівнює загальній вартості Товару переданого за видатковими накладними, складеними та підписаними Сторонами за цими Договорами.

Порядок розрахунків за Товар (партію Товару) визначається умовами цих Договорів та Додатковими угодами. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару за ціною та у порядку, визначені у Додаткових угодах до цих Договорів, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами 5.6 цих Договорів.

Постачальник зобов`язаний забезпечити виконання усього комплексу заходів для поставки Товару згідно вищезазначених сторонами у Договорах (Додаткових угодах) умов поставки, а Покупець - зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Факт поставки Товару оформлюється шляхом складання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної. Товар поставляється партіями на кожну з яких складається Додаткова угода, в якій зазначається найменування та кількість Товару (по злаковій масі), його ціна та загальна вартість, умови поставки та інші суттєві умови Договорів за узгодженням сторін (т.4 а.с.159-163, 177-181, 185-189, 191-195, 201-205).

Відповідно до п.4, 7 Додаткових угод №№ 1-13 до Договору поставки №12/10/4 (умови поставки СРТ), Додаткових угод №№ 1-3 до Договору поставки №12/10/9 (умови поставки СРТ), Додаткової угоди №1 до Договору поставки №12/10/8 (умови поставки СРТ), Додаткових угод №№ 1-5 до Договору поставки №27/10/1 (умови поставки СРТ) поставка товару здійснюється на умовах СРТ-склад Покупця: Україна, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару не пізніше 5-ти банківських днів з дня підписання Сторонами видаткової накладної на складі Покупця, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами п. 5.6 Договору (т.4 а.с.164-176, 182-184, 190, 196-200).

Згідно специфікацій №№1-6 до Договору купівлі продажу №15/09/1 від 15.09.2016 року, визначено кількість, ціну, орієнтовані суми поставок та зазначено умови поставки FCA франко-вагон (Інкотермс 2010) (т.4 а.с.206-210).

Разом з тим, позивачем зазначено, що більшість товару, який ТОВ «Сангрупп» передало у власність ТОВ «Бессарабія-Агро» знаходиться на території ТОВ «Рів.А.Холдінг» за адресою: м. Ізмаїл, вул. Локомотивна, буд. 3. Вказаний товар перевозився на територію ТОВ «Рів.А.Ходінг» залізничним транспортом про що свідчать відповідні залізничні накладні.

Між ТОВ «Бессарабія-Агро» (покупець) та ТОВ «Сингліт» (постачальник) укладено договір поставки №05/04/2 від 28.03.2017 року відповідно до п.1.1, 2.1, 3.1, 4.1, 4.2, 5.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити соняшник українського походження врожаю 2016 року (далі - Товар) на умовах передбачених цим Договором.

Товар за цим Договором повинен відповідати вимогам ДСТУ 7011:2009 «Соняшник», без ГМО, не заражений шкідниками.

Ціна Договору дорівнює загальній вартості Товару переданого за видатковими накладними, складеними та підписаними Сторонами за цим Договором.

Порядок розрахунків за Товар (партію Товару) визначається умовами цього Договору та Додатковою угодою. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару за ціною та у порядку, визначені у Додатковій угоді до цього Договору, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами 5.6 цього Договору.

Постачальник зобов`язаний забезпечити виконання усього комплексу заходів для поставки Товару згідно вищезазначених сторонами у Договорі (Додатковій угоді) умов поставки, а Покупець - зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Факт поставки Товару оформлюється шляхом складання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної. Товар поставляється партіями на кожну з яких складається Додаткова угода, в якій зазначається найменування та кількість Товару (по злаковій масі), його ціна та загальна вартість, умови поставки та інші суттєві умови Договору за узгодженням сторін (т.7 а.с.105-232).

Відповідно до п.4, 7 Додаткової угоди №1 до Договору поставки №05/04/2 (умови поставки СРТ), поставка товару здійснюється на умовах СРТ-склад Покупця: Україна, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару не пізніше 5-ти банківських днів з дня підписання Сторонами видаткової накладної на складі Покупця, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами п. 5.6 Договору (т.7 а.с.110).

Між ТОВ «Бессарабія-Агро» (покупець) та ТОВ «Тиристор-75» (постачальник) укладено договір поставки №12/12/3 від 12.12.2016 року відповідно до п.1.1, 2.1, 3.1, 4.1, 4.2, 5.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити соняшник українського походження врожаю 2016 року (далі - Товар) на умовах передбачених цим Договором.

Товар за цим Договором повинен відповідати вимогам ДСТУ 7011:2009 «Соняшник», без ГМО, не заражений шкідниками.

Ціна Договору дорівнює загальній вартості Товару переданого за видатковими накладними, складеними та підписаними Сторонами за цим Договором.

Порядок розрахунків за Товар (партію Товару) визначається умовами цього Договору та Додатковою угодою. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару за ціною та у порядку, визначені у Додатковій угоді до цього Договору, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами 5.6 цього Договору.

Постачальник зобов`язаний забезпечити виконання усього комплексу заходів для поставки Товару згідно вищезазначених сторонами у Договорі (Додатковій угоді) умов поставки, а Покупець - зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Факт поставки Товару оформлюється шляхом складання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної. Товар поставляється партіями на кожну з яких складається Додаткова угода, в якій зазначається найменування та кількість Товару (по злаковій масі), його ціна та загальна вартість, умови поставки та інші суттєві умови Договору за узгодженням сторін (т.7 а.с.210-214).

Відповідно до п.4, 7 Додаткових угод №№1-3 до Договору поставки №12/12/3 (умови поставки СРТ), поставка товару здійснюється на умовах СРТ-склад Покупця: Україна, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару не пізніше 5-ти банківських днів з дня підписання Сторонами видаткової накладної на складі Покупця, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами п. 5.6 Договору (т.7 а.с.215-217).

Між ТОВ «Бессарабія-Агро» (покупець) та ТОВ «Рефул Ресурс» (постачальник) укладено договір поставки №16/11/4 від 16.11.2016 року відповідно до п.1.1, 2.1, 3.1, 4.1, 4.2, 5.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити соняшник українського походження врожаю 2016 року (далі - Товар) на умовах передбачених цим Договором.

Товар за цим Договором повинен відповідати вимогам ДСТУ 7011:2009 «Соняшник», без ГМО, не заражений шкідниками.

Ціна Договору дорівнює загальній вартості Товару переданого за видатковими накладними, складеними та підписаними Сторонами за цим Договором.

Порядок розрахунків за Товар (партію Товару) визначається умовами цього Договору та Додатковою угодою. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару за ціною та у порядку, визначені у Додатковій угоді до цього Договору, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами 5.6 цього Договору.

Постачальник зобов`язаний забезпечити виконання усього комплексу заходів для поставки Товару згідно вищезазначених сторонами у Договорі (Додатковій угоді) умов поставки, а Покупець - зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Факт поставки Товару оформлюється шляхом складання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної. Товар поставляється партіями на кожну з яких складається Додаткова угода, в якій зазначається найменування та кількість Товару (по злаковій масі), його ціна та загальна вартість, умови поставки та інші суттєві умови Договору за узгодженням сторін (т.10 а.с.1-4).

Відповідно до п.4, 7 Додаткової угоди №1 до Договору поставки №16/11/4 (умови поставки СРТ), поставка товару здійснюється на умовах СРТ-склад Покупця: Україна, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару не пізніше 5-ти банківських днів з дня підписання Сторонами видаткової накладної на складі Покупця, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами п. 5.6 Договору (т.10 а.с.5).

Між ТОВ «Бессарабія-Агро» (покупець) та ТОВ «ФО «Промінь» (постачальник) укладено договір поставки №15/12/1 від 27.11.2016 року відповідно до п.1.1, 2.1, 3.1, 4.1, 4.2, 5.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити соняшник українського походження врожаю 2016 року (далі - Товар) на умовах передбачених цим Договором.

Товар за цим Договором повинен відповідати вимогам ДСТУ 7011:2009 «Соняшник», без ГМО, не заражений шкідниками.

Ціна Договору дорівнює загальній вартості Товару переданого за видатковими накладними, складеними та підписаними Сторонами за цим Договором.

Порядок розрахунків за Товар (партію Товару) визначається умовами цього Договору та Додатковою угодою. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару за ціною та у порядку, визначені у Додатковій угоді до цього Договору, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами 5.6 цього Договору.

Постачальник зобов`язаний забезпечити виконання усього комплексу заходів для поставки Товару згідно вищезазначених сторонами у Договорі (Додатковій угоді) умов поставки, а Покупець - зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Факт поставки Товару оформлюється шляхом складання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної. Товар поставляється партіями на кожну з яких складається Додаткова угода, в якій зазначається найменування та кількість Товару (по злаковій масі), його ціна та загальна вартість, умови поставки та інші суттєві умови Договору за узгодженням сторін (т.10 а.с.76-80).

Відповідно до п.4, 7 Додаткової угоди №1 до Договору поставки №15/12/1 (умови поставки СРТ), поставка товару здійснюється на умовах СРТ-склад Покупця: Україна, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а. Покупець здійснює повну оплату вартості Товару не пізніше 5-ти банківських днів з дня підписання Сторонами видаткової накладної на складі Покупця, але у будь-якому випадку за умови надання Постачальником документів згідно з умовами п. 5.6 Договору (т.10 а.с.81).

Факт отримання товариством з обмеженою відповідальністю «Бессарабія-Агро» продукції за вищезазначеними договорами та сплати відповідних грошових коштів за них, у т.ч. і сум ПДВ, підтверджуються належними чином оформленими та підписаними сторонами документами: рахунками на оплату, рахунками-фактури, видатковими накладними, товаро-транспортними накладними, податковими накладними, платіжними дорученнями, посвідченнями якості зерна, договорами поставки, квитанціями, залізничними накладними, договорами купівлі-продажу, договорами про виконання робіт з виготовлення готової продукції, картками рахунку (т.1 а.с.231-250, т.2 а.с.1-111, 112-209, 234-250, т.3 а.с.1-176, 200-242, т.4 а.с.1-27, 49-75, 90-144, 211-250, т.5 а.с.1-250, т.6 а.с.1-249, т.7 а.с.1-104, 111-209, 218-250, т.8 а.с.1-249, т.9 а.с.1-252, т.10 а.с.6-71, 82-250, т.11 а.с.1-12, 172-176).

Також позивачем було надано до суду документи на підтвердження наявності у контрагентів позивача продукції, яка поставлялась ними до ТОВ «Бессарабія-Агро» на підставі вищезазначених договорів, а саме копії: договорів поставок, договорів куплі-продажу, специфікації до договорів поставок, видаткових накладних, податкових накладних, залізничних накладних, квитанцій. (т.6 а.с.110-249, т.7 а.с.1-104, 182-209, т.9 а.с.1-252, т.10 а.с.67-75, 184-217).

Разом з тим, як вбачається з акту перевірки, Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області вищезазначені операції вважає нереальними та такими, що здійсненні з метою формування штучного кредиту та заниження фінансового результату до оподаткування з огляду на узагальнену податкову інформацію, щодо контрагентів позивача, надану різними територіальними податковими органами до ГУ ДФС в Одеській області.

Відповідно до перелічених в акті даних зазначеної податкової інформації, податковими органами зазначено про неможливість встановлення наявності складських приміщень, будівель, споруд, майданчиків для зберігання ТМЦ, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, машин, механізмів та обладнання завантажувально-розвантажувальних робіт, транспорту, будь-яких матеріалів (сировини) та товарних запасів, необхідних для ведення господарської діяльності контрагентами, а також трудових ресурсів, яка була б достатньою для самостійного виконання робіт, що свідчить про нереальність здійснення документально оформлених господарських операцій вказаними суб`єктами.

Суд вважає висновки акту перевірки щодо вказаних контрагентів помилковими та такими, що спростовуються фактичними обставинам справи, а також зазначає наступне.

Так, наявність певної інформації, одержаної від інших підрозділів податкової служби чи з інформаційних систем Державної фіскальної служби, що не оформлена рішеннями суб`єкта владних повноважень, не є юридичним фактом та утворює лише підставу для перевірки такої інформації. Зазначена податкова інформація може, на думку суду, породжувати певні сумніви у посадових осіб контролюючого органу щодо законності господарських операцій платника податків, однак не є беззаперечним доказом того факту, що платнику податків його контрагентами товари не постачались. Використання відповідачем при визначенні порушень платнику податків (що мають наслідком збільшення податковим органом податкових зобов`язань цього платника) лише податкової звітності не є належним способом діяльності суб`єкта владних повноважень позивача у відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Відповідачем жодних належних та допустимих доказів щодо відсутності у контрагентів ТОВ «Бессарабія-Агро» матеріальних ресурсів суду не надано, а відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Окрім того, в законодавстві відсутня норма, яка б зобов`язувала підприємство позивача перевіряти наявність таких ресурсів у контрагентів та формувати податковий кредит лише за їх наявності.

Суд зазначає, що сама по собі відсутність у контрагентів транспортних засобів, нерухомого майна, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю.

Представниками відповідача не спростовано того, що укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки товарів, а податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит та формування витрат підприємства в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних, контрагента, або третіх осіб) здійснюється поставка товарів постачальником.

Чинним законодавством не регламентовано питання щодо кількості штатних працівників, або інших обов`язкових ресурсів для здійснення певного виду господарської діяльності, а податковим органом, як суб`єктом владних повноважень, що встановлював порушення з боку позивача, не зазначено ні в акті перевірки, ні у відзиві на адміністративний позов, яка кількість зазначених ресурсів є достатньою, на його думку, для здійснення господарських операцій.

Крім того відповідачем в акті перевірки самостійно зазначено, що згідно звіту про суми нарахованого єдиного внеску за липень 2017 року на ТОВ «Мрія-К» середньооблікова чисельність штатних працівників складала - 1 особу, а кількість осіб, які виконували роботи (надавали послуги) за договорами цивільно-правового характеру - 6. Згідно наданого ПП «Масхуд» Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2016 року чисельність працівників становить 11 чоловік. Відповідно до наданого звіту ТОВ «Рефул Ресурс» про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2016 року, на момент здійснення операції (грудень 2016 року) працювало у штаті підприємства - 4 особи. Зазначені обставини суперечать, на думку суду, висновкам того ж контролюючого органу про те, що контрагенти позивача не володіли достатньою кількістю трудових ресурсів для поставки товару та надання послуг, що були предметом вищезазначених договорів.

Також суд приймає до уваги, що позивачем надано до суду докази на спростування тверджень відповідача про відсутність у контрагентів власних чи орендованих земельних ділянок, а саме звіти про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду контрагентів відповідно до затвердженої форми Наказу Держстату від 17.07.2017 року №170, зокрема щодо: ТОВ «Мрія-К» станом на 01.12.2017 рік (за яким відповідно до довідки від 18.01.2017 року №02-78-80.3-805/4-17 на умовах оренди обліковується 4866 га на земель, в тому числі сільськогосподарських угідь - 4866 га та ріллі - 4866 га) (т.2 а.с.210-225); СВК «Гірниківський» станом на 01.12.2017 року (за яким відповідно до довідки від 30.01.2017 року №30-072-42.8-411/1-17 на умовах оренди обліковується 5480 га на земель, в тому числі сільськогосподарських угідь - 5480 га та ріллі - 5480 га) (т.3 а.с.177-193); АФ «Галичина» (за яким відповідно до звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2017 року обліковуються усього сільськогосподарських угідь площею 3590 га) (т.3 а.с.243-245); ФГ «Лана-Подове» (за яким відповідно до звіту посівної площі сільськогосподарських культур під урожай 2016 року та довідки від 09.08.2016 року №124 про наявність земельних угідь за підприємством обліковується сільськогосподарські угіддя у користуванні - всього 2490,57 га у т.ч. взято в суборенду 2490,57 га) (т.4 а.с.28-42); ПП «Махсуд» станом на 01.12.2016 рік (т.4 а.с.76-83); ТОВ «ФГ «Вільні Степи» станом на 01.12.2016 року (т.4 а.с.145-158); ПА «Перемога» (який поставляв на адресу контрагента позивача ТОВ «Рефул Ресурс» соняшник) (за яким відповідно до звіту посівної площі сільськогосподарських культур обліковується сільськогосподарські угіддя - всього 2003.25 га, у т.ч. взято в оренду 2003,25 га) (т.10 а.с.72-75).

Дані докази свідчать про те, що позивачем вживались необхідні заходи щодо перевірки контрагентів виконати умови договорів.

Зазначені обставини також підтверджуються наданою на виконання ухвали суду інформацією з Державної служби статистики (Держстат) та головних управлінь статистики Волинської, Миколаївської, Івано-Франківської областей відповідно до яких статистична звітність з питань сільського господарства, відповідно до затвердженої звітно-статистичної документації та статистичної методології, респондентами подається до територіальних органів Держстату. Також у відповідях Держстату зазначено, що залучення респондента до участі у проведенні будь-якого державного статистичного спостереження здійснюється згідно з методологічними положеннями, які визначають критерії відбору одиниць та порядок включення їх до сукупностей респондентів за відповідними формами. З урахуванням наведеного, СВК «Гірниквський» подавало до Головного управління у Волинській області у 2015-2016 роках звітність за формами державних статистичних спостережень №4-сг (річна) «Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур» (далі - №4-сг (річна)), №37-сг (місячна) «Звіт про збирання врожаю сільськогосподарських культур» (далі - №37-сг (місячна)), №29-сг (річна) «Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду» (далі - №29-сг (річна)), №21-заг «Звіт про реалізацію продукції сільського господарства», №21-заг «Звіт про реалізацію продукції сільського господарства». Агропромислова фірма «Галичина» подавала до Головного управління статистики в Івано-Франківській області у 2017 році звітність за формами державних статистичних спостережень №4-сг (річна), №37-сг (місячна) та №29-сг (річна). ПП «Махсуд» подавало до Головного управління статистики у Миколаївській області у 2015-2016 роках звітність за формами державних статистичних спостережень №4-сг (річна), №29-сг (річна). При цьому ТОВ «Мрія-К», ФГ «Лана-подове», ФГ «Вільні Степи» та ТОВ «Рефул Ресурс» звітність за формами державних статистичних спостережень №4-сг (річна), №29-сг (річна), №37-сг (місячна), №21-заг (річна), №21-заг (місячна), №1-зкрно (місячна) у 2015-2017 роках до органів державної статистики не подавали. Водночас, Держстат зазначив, що неподання звітності за вищенаведеними формами державних статистичних спостережень вищезазначеними підприємствами пов`язане з тим, що за критеріями відбору, визначеними статистичною методологією, вони не були включені до сукупностей одиниць та переліків респондентів, які залучалися до проведення відповідних статистичних спостережень.

Також, як зазначило Головне управління статистики у Волинській області, термін зберігання місячних первинних звітів становить один рік відповідно до затвердженого наказу Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року (зі змінами, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 17.04.2012 року за №571/20884). Таким чином місячні звіти СВК «Гірниківський» за 2015 рік знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання про, що складено відповідний акт про вилучення до знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, від 25.09.2018 року №3.

Головним управлінням статистики в Івано-Франківській області, вказано, що АФ «Галичина» не підлягало державним статистичним спостереженням у 2015-2016 роках та в зв`язку з чим не подавало звітність до управління.

Крім того, Головними управліннями у Херсонскій, Івано-Франківській, Миколаївській областей надано дані зі Державного земельного кадастру за фермерським господарством «Лана-Подове» зареєстроване право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:022:0100 площею 2,2808 га, :03:020:0060 площею 2,280 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель приватної власності громадян на території Подівської сільської ради Новотрохцького району Херсонської області. АФ «Галичина» належать земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:002:0012 дата реєстрації оренди 26.06.2017 року, площею 0.7599 га, терміном оренди 7 років та №:03:002:0027 дата реєстрації оренди 26.06.2017 року, площею 0.3999 гр, терміном оренди 7 років, які знаходяться за адресою Івано-Франківська область, Коломийський район, Коршівська с/рада. ПП «Махсуд» за інформацією наданою територіальними підрозділами Головного управління в Миколаївській області має в оренді земельні ділянки за кадастровими номерами: №482068200:01:000:0547, площею 4.56 га, №482068200:01:000:0416, площею 3.01 га, №482068200:01:000:0417, площею 2.97 га, №482068200:01:000:0548, площею 4,62 га, №482068200:01:000:0537, площею 4.58, №482068200:01:000:0405, площею 3.01 га - цільове призначення яких товарно сільськогосподарське виробництво, термін оренди зазначених земельних ділянок 30 років, дата реєстрації 18.11.2010 року та місцезнаходження Костичівська сільська рада.

Також наявність земельних ділянок та інших складських приміщень у контрагентів позивача підтверджуються матеріалами справи, а саме інформацією з витягів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Щодо посилання відповідача на дослідження ним ланцюгу отримання контрагентами позивача від інших суб`єктів господарювання товарів, проданих ними на адресу ТОВ «Бессарабія-Агро», суд зазначає, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов`язань, визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Висновки податкового органу в акті перевірки ґрунтуються лише на результатах інформації щодо контрагентів позивача та інших суб`єктах господарювання, у яких зазначені підприємства, що придбавали товар, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді.

Суд зазначає, що встановивши за даними власних інформаційних систем факт «обриву» ланцюга постачання товарів, контролюючий орган не здійснив будь-яких дій, направлених на отримання документального підтвердження відповідних обставин.

Суд враховує, що податкові накладні на підставі яких позивач сформував податковий кредит пройшли перевірку при поданні їх до Єдиного реєстру податкових накладних та відомостей про те, що контрагенти були включені до переліку ризикових суб`єктів господарювання матеріали справи не містять та відповідач їх не надав.

Так, пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Відповідно до пункту 73.5 статті 73 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків та даних щодо неприбуткових організацій, визначених пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків, у тому числі між платником податку та неприбутковими організаціями, визначеними пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу.

Отже, висновки контролюючого органу щодо обсягу і якості операцій та розрахунків між платниками податків не можуть ґрунтуватися на припущеннях чи суб`єктивних думках посадових осіб, інформації АІС «Податковий блок», Єдиного реєстру податкових накладних, а повинні доказуватись як факт і підтверджуватись документально.

З дослідженого у судовому засіданні акта перевірки вбачається, що посадові особи контролюючого органу обставини поставки товарів до контрагентів, які у подальшому були поставлені позивачеві, не перевіряли, безпосередній аналіз фінансово-господарських документів не робився.

Крім того, з даного приводу суд зазначає, що за умови перевірки контрагентів-постачальників підприємств лише на підставі даних «Податкового блоку» неможливо отримати повну та достовірну інформацію про всі господарські операції, оскільки товар може придбаватись такими контрагентами не у платників ПДВ.

Також, слід зазначити, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23.10.2018 року у справі №815/2946/13-а , від 17.04.2018 року у справі №820/475/17.

Суд зазначає, що при вирішенні податкових спорів суд виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Подання платником податку до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Слід зазначити, що недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас таких доказів податковим органом в акті перевірки не наведено та реальність виконання господарських операцій позивача з контрагентами не спростовано. ГУ ДФС в Одеській області не наведено також жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені умови договорів не виконано.

Можливі порушення податкового законодавства з боку контрагентів позивача не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про наявність таких порушень з боку ТОВ «Бессарабія-Агро», а також про відсутність у позивача, як покупця послуг, права на здійснення господарських витрат та формування податкового кредиту з ПДВ, а тому не позбавляють позивача права на їх відображення у податковому обліку.

Така ж позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12.06.2018 року по справі №802/1155/17-а.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях чітко визначив правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України»).

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року ("Булвес АД проти Болгарії") зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є "власністю" у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону " Про ПДВ " стало не передбачуваним і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п. 43, п. 69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Будь-яких доказів того, що позивач діяв без реальної господарської мети отримання прибутку, або з наміром штучного заниження бази оподаткування з податку на додану вартість з даними контрагентами, представниками відповідача до суду не надано.

Товар придбаний ТОВ «Бессарабія-Агро» у контрагентів по контрактам з іноземним покупцем був реалізований за межі України без сплати ПДВ.

Водночас під час розгляду справи та дослідження письмових доказів у справі представниками ГУ ДФС України не було висловлено будь-яких зауважень до форми складання та змісту первинних документів, наданих позивачем на обґрунтування фактичності виконаних господарських операцій. Висновки відповідача ґрунтуються лише на результатах інформації, щодо контрагентів позивача, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді.

Щодо посилання відповідача на ненадання йому під час перевірки товарно-транспортних накладних, суд зазначає що товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. За наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару та його використання у власній господарській діяльності, відсутність ТТН не може бути підставою для невизнання витрат із придбання матеріальних цінностей. Відсутність ТТН також не може позбавити й права на податковий кредит із ПДВ за наявності документів, які вимагає Податковий Кодекс України у цьому випадку. Підставою для формування податкового кредиту з ПДВ є наявність належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації.

Аналогічна правові позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.09.2018 року у справі №804/4787/16.

Крім того суд зазначає, що товарно-транспортні накладні на перевезення товару до покупця наданні позивачем до суду.

Суд зазначає, що він не може обмежити право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Зазначену правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 28.05.2019 року по справі №816/2023/15, від 26.03.2019 року по справі №812/8245/13-а, від 19.06.2018 року по справі №826/7704/16, яка за вимогами ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні до спірних правовідносин.

Разом з тим, суд зазначає, що документи та інші дані, що підтверджують реальність здійснення господарської операції, що відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, зміст послуг, що надаються тощо. Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податку у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03.04.2018 року у справі №826/21425/15.

Також суд зазначає, що в акті перевірки відсутні відомості про визначення вищезазначеним контрагентам позивача сум податкових зобов`язань у зв`язку із ухиленням від сплати податків та зборів, винесення вироків посадовим особам за фактами ухиляння від сплати податків в результаті конкретних господарських операцій, або будь-які інші відомості, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення угод з метою, що порушує публічний порядок.

При цьому суд критично ставиться до посилання представника відповідача на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05.03.2018 року по справі №757/5236/18-к стосовно колишнього директора ТОВ «Мрія-К», за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000010 від 30.01.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 визнала та не оспорює фактичні дані вчинення злочину, передбаченого ст. 205 КК України, правильно розуміє значення своїх дій і просить звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. При цьому ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05.03.2018 року по справі №757/5236/18-к встановлено, що ОСОБА_2 обіймала посаду директора ТОВ «Мрія-К» (контрагента позивача) у період з 24.07.2015 року по 27.04.2017 року. Разом з тим, як вбачається з встановлених судом обставин, договір поставки №05/07/2 між позивачем та ТОВ «Мрія-К» було укладено 05.07.2017 року та підписано зі сторони контрагента директором ОСОБА_3 , отже посилання відповідача на зазначену ухвалу не відноситься та не має жодного правового значення до господарських операцій ТОВ «Мрія-К» з підприємством позивача.

Також щодо посилань податкового органу на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2018 року у справі №761/17028/18 як на доказ в обґрунтування нереальності господарських операцій позивача з його контрагентом СВК «Гірниківське», зазначеними в акті перевірки, суд зазначає, що у зазначеному вироку не досліджувались господарські взаємовідносини СВК «Гірніківське» саме з ТОВ «Бессарабія-Агро».

У свою чергу у постановах від 26.06.2018 року у справах №808/2360/17, 05.06.2018 року у справі №809/1139/17 Верховний Суд зазначив, що аналізуючи вирок, слід встановити чи встановлено безтоварний характер господарських операцій саме між підприємством, яке оскаржує податкове повідомлення-рішення, та фіктивним підприємстом.

Разом з тим, сам факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин у вироках, які набрали законної сили.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 31.07.2018 року по справі №808/1507/16, 27.2.2018 року по справі №813/1766/17 та від 27.02.2018 року по справі №802/1853/16-а.

На підставі вищезазначеного, враховуючи надання позивачем всіх первинних документів, що стосуються господарських операцій за участі контрагентів ТОВ «Бессарабія-Агро», які фактично підтверджують їх реальне здійснення і досягнення позивачем законної мети їх здійснення - придбання послуг та матеріалів для здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку та реальне використання товарів та послуг в господарській діяльності, суд доходить висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту та віднесення сум до складу податкових витрат на підставі розрахунків, проведених за наслідками господарських операцій з контрагентами.

З огляду на вищенаведене та з врахуванням всіх встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області: №002720/15-32-14-11 від 10.06.2019 р., №002721/15-32-14-11 від 10.06.2019 р., №002718/15-32-14-11 від 10.06.2019 р. винесені протиправно та підлягають скасуванню.

Відповідно до п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви було додано квитанцію №19 210,00 від 26.06.2019 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру у загальній сумі 19 210,00 грн.

Разом з тим, враховуючи ухвалу від 19.07.2019 року про роз`єднання та те, що по роз`єднаним справа вже вирішено питання щодо розподілу судового збору в частині суми 5544,46 грн., суд доходить висновку про необхідність стягнення з Головного управління ДФС в Одеській області суми судового збору яка підлягає поверненню позивачу з підстав задоволення цього позову у розмірі 13 665,54 грн. (з розрахунку 19210,00 грн. - 5544,46 грн.).

Керуючись ст.ст.9, 72, 77, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бессарабія-Агро до Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області: №002720/15-32-14-11 від 10.06.2019 р., №002721/15-32-14-11 від 10.06.2019 р., №002718/15-32-14-11 від 10.06.2019 р.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бессарабія-Агро" (68607, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кутузова код 39076260) витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 665,54грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 14.11.2019 року

Суддя Е.А.Іванов

.