Справа № 810/902/15
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/902/15 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Собківа Я.М.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-2010» до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта-2010» звернулося до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Київської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 12.09.2014 р. № 125000003/2014/000461/1, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.09.2014 р. № 125130005/2014/00143.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2015 р. позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Київської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №125000003/2014/000461/1 від 12.09.2014 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2014/00143 від 12.09.2014 року.

Постановою Верховного Суду від 22.08.2019 р. касаційну скаргу Київської митниці ДФС задоволено частково. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2015 р. скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції за відсутності відповідача, який не повідомлений належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019 р. справу прийнято до провадження та призначено розгляд апеляційної скарги на 13.11.2019 р. о 14:00 год.

Колегія суддів вважає за необхідне повторно розглянути мотиви апеляційної скарги апелянта та надати їм правову оцінку, з урахуванням висновків Верховного Суду та інших обставин, встановлених судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що в наданих до митного оформлення документах містилися розбіжності. Крім того, вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Позивачем подано заперечення на апеляційну скаргу до розгляду справи Верховним Судом, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання 13.11.2019 р. сторони не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Зважаючи на неявку в судове засідання представників сторін, колегія суддів ухвалила подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та Shandong Xingmin Wheel Co.,Ltd, в особі генерального директора Майка Дзианга (далі також-Постачальник) було укладено контракт №X-D/2012-0512 від 05 грудня 2012 року на поставку дисків сталевих (надалі також - Контракт).

У відповідності до Контракту та інвойсу №14XM001WRD від 11.07.2014р. поставка товару здійснювалась на умовах FOB порти Китаю (INCOTERMS' 2000).

Постачальник надав позивачу інвойс №14XM001WRD від 11.07.2014р., на поставку 480 шт. дисків за ціною: 288 шт. по 42,00 дол. США за одну одиницю товару та 192 шт. по 43,00 дол. США за одну одиницю товару, всього на загальну суму 20352, 00 дол. США.

Сума поставленого позивачу товару за інвойсом № 14XM001WRD від 11.07.2014 р.; складає 20352,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті (виходячи з того, станом на 12.09.2014 року офіційний курс НБУ гривні до долара США складає 12,82210 грн за 1,00 долар США), що на момент декларування становило 260 955,44 грн. Вартість витрат на транспортування з порта Qingdao (Китай) в порт Одеса (Україна) по коносаменту SHASEA0900Q6, складає 46 397,50 грн, отже для визначення митної вартості, позивач додав до ціни інвойсу транспортні витрати, та розрахував митний платіж (5%) та податок на додану вартість (20%) та сплатив на рахунок Київської митниці Міндоходів відкритий у Головному управлінні Державної казначейської служби України в м. Києві гарантійний платіж 2500 000,00 грн (платіжне доручення № 3987 від 28.08.2014 р.) з якого митницею було списано митний збір та ПДВ за розмитнення партії товару.

08.08.2014 p. позивач сплатив на рахунок постачальника суму інвойсу №14XM001WRD від 11.07.2014р. до контракту № X-D/2012-0512 від 05 грудня 2012 року у розмірі 20352,00 дол. США, як попередню оплату за партію товару про, що банком було зроблено відповідну відмітку на інвойсі №14XM001WRD від 11.07.2014р.

09.09.2014р. позивач подав відповідачу вантажну митну декларацію (ВМД) № 125130005/2014/546891 щодо розмитнення частин для транспортних засобів, диски сталеві для вантажних автомобілів марки Xingmin, в кількості 480 шт., ввезених на підставі контракту № X-D/2012-0512 від 05 грудня 2012 року, укладеного позивачем з китайським постачальником Shandong Xingmin Wheel Co.,Ltd в особі генерального директора Майка Дзианга.

Разом з митною декларацією, 09.09.2014 р. позивач надав відповідачу наступні документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами 125/2012/0001072 від 17.03.2014 p.; акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу 500060702/2014/6799 від 06.09.2014р.; міжнародну CMR № 328 від 06.09.2014 p.; коносамент SHASEA090006 від 23.07.2014р.; платіжне доручення в іноземній валюті (що підтверджує вартість товару) № 342 від 08.08.2014р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 29.08.2014р.; прайс-лист виробника від 18.08.2014 p., завірений радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі (ТПП); інвойс (рахунок-фактура) № 14XM001WRD від 11.07.2014р.; пакувальний лист № 14XM001WRD від 11.07.2014р.;контракт (зовнішньоекономічний договір) № X-D/2012-0512 від 05.12. 2012р.; сертифікат відповідності UA1.009.0092234-14 від 08.09.2014; інформація про радіологічний контроль товару 2761 від 23.07.2014р.; резервна позиція № 915 від 26.07.2001 року; сертифікат про походження ССРІТ692 14С3706А05 від 14.08.2014р.; копія митної декларації країни відправлення 965306800 від 18.07.2014р., завірена радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі (ТПП).

По результатах розгляду митним органом поданих документів, позивач отримав у відповідь картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 125130005/2014/00143 від 12.09.2014 р.

12.09.2014 р. позивачем було повторно подано відповідачу митну декларацію (МД-2) № 125130005/2014/547027 від 12.09.2014 р. та додав аналогічний перелік документів, що і до вантажної митної декларації від 09.09.2014 р., а також додатково додав документи, які вимагались державним інспектором, про що вказано в картці відмови, а саме: договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 1911-13 від 19.11.2013 р.; каталог продукції від 10.09.2014 р.; переклад експортної митної декларації від 11.09.2014 р.

За результатами розгляду поданих документів відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів № 125000003/2014/000461/1 від 12.09.2014 р. та проведено консультацію під час якої позивачем було повторно надано відповідачу всі перераховані вище документи.

Вказаним рішенням збільшено митну вартість товару та відповідно митний збір та ПДВ, у зв`язку з тим, що на думку інспектора м/п Мизгіної 1.1. у наданих до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності, не містяться всі відомості щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, а саме, "в копії митної декларації країни відправлення не підтверджується числовий рівень заявленої митної вартості по кожній позиції; в експертному висновку не проведений аналіз цін аналогічної продукції на ринку. Методи за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних, (аналогічних) товарів не застосовуються у зв`язку з невиконанням вимог ст. 59-60 МКУ".

З огляду на викладене вище, відповідачем визначено митну вартість товару за методом № 6 (резервний метод), з урахуванням наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості за МД № 125110011/2014/15458 від 03.09.2014 р.

В результаті прийнятого рішення про коригування митної вартості товару № 125000003/2014/000461/1 від 12.09.2014 р. та у зв`язку зі зміною курсу валюти долар США по відношенню до гривні, що підтверджується в поданій позивачем митній декларації МД2 № 125130005/2014/547027 від 12.09.2014р., яка була відкоригована з урахуванням винесеного рішення про коригування митної вартості товарів збільшився розмір митного платежу та податку на додану вартість за товар, який поставлявся на підставі інвойсу № 14XM001WRD від 11.07.2014р., а саме: митний платіж (5%), який у відповідності до розрахунку позивача становив 15524,86 грн. збільшився на 25412,47 грн., а ПДВ (20%), який у відповідності до розрахунку позивача становив 65204,42 грн. збільшився на 106 732,35 грн., що разом складає 132 144,82 грн.

Зазначені вище суми донарахованих митного збору та ПДВ були також списані із попередньо сплаченого позивачем гарантійного платежу, який був здійснений у відповідності до платіжного доручення № 3987 від 28.08.2014р. на суму 2 500 000 грн.

Не погоджуючись із спірним рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та винесеною карткою відмови в прийнятті митної декларації позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що всі необхідні документи, які підтверджують задекларовану позивачем митну вартість товару були надані відповідачу, а, отже, у нього не було законних підстав відмовляти позивачу у застосуванні першого методу визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту та відповідно застосовувати резервний метод визначення митної вартості.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із статтею 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст. 257 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6, 11 ст. 264 Митного кодексу України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених ст. 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 337 Митного кодексу України, перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється, зокрема, із застосуванням інформаційних технологій, які включають в себе контроль співставлення та контроль із застосуванням системи управління ризиками.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 Митного кодексу України, контроль співставлення - це автоматизоване порівняння даних, які містяться в митних деклараціях або інших документах, поданих для митного контролю або митного оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях митних декларацій та інших документах, що надходять з митних та правоохоронних органів суміжних держав; в уніфікованих електронних дозвільних документах, що надходять з інших державних органів, інших електронних документах, пов`язаних з перевіркою достовірності даних, що перевіряються.

Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, передбачено, що при здійсненні митного оформлення митної декларації (МД) виконуються такі митні формальності: перевірка дотримання строків подання МД (у випадках, визначених законодавством); перевірка наявності відміток про завершення переміщення товарів (у випадках, визначених законодавством з питань державної митної справи); контроль співставлення (автоматизоване порівняння) даних, які містяться в ЕК МД (ЕМД), та інших документів, поданих для митного оформлення; контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР; перевірка правильності класифікації товарів; перевірка правильності визначення країни походження товарів; перевірка дотримання встановлених до задекларованих товарів заходів нетарифного регулювання; перевірка наявності задекларованих товарів у митному реєстрі об`єктів права інтелектуальної власності; перевірка правильності застосування пільг в оподаткуванні; перевірка правильності визначення митної вартості товарів.

Згідно із положеннями статей 49 і 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із ч. ч. 4, 5 ст. 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Аналіз наведених вище положень надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій ст. 53 Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач надав відповідачу повний пакет документів для визначення митної вартості товару за ціною договору та проведення розмитнення, а тому твердження відповідача що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності є неправомірним та необґрунтованим, підтвердженням викладеного є наведене нижче.

На виконання вимог ст. 53 Митного кодексу України, для підтвердження митної вартості товару, позивачем були надані митному органу наступні документи: контракт (зовнішньоекономічний договір) № X-D/2012-0512 від 05.12. 2012р.; інвойс (рахунок-фактура) № 14XM001WRD від 11.07.2014р.; платіжне доручення в іноземній валюті (що підтверджує вартість товару) № 342 від 08.08.2014р.; прайс-лист виробника від 18.08.2014 p., завірений радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі (ТПП); картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами 125/2012/0001072 від 17.03.2014 p.; акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу 500060702/2014/6799 від 06.09.2014р.; міжнародну CMR № 328 від 06.09.2014 p.; коносамент SHASEA090006 від 23.07.2014р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 29.08.2014р.; пакувальний лист № 14XM001WRD від 11.07.2014 р.; сертифікат відповідності UA1.009.0092234-14 від 08.09.2014 р.; інформацію про радіологічний контроль товару № 2761 від 23.07.2014 р.; резервну позицію № 915 від 26.07.2001 р. ; сертифікат про походження ССРГТ692 14С3706А05 від 14.08.2014 р.; копія митної декларації країни відправлення 965306800 від 18.07.2014 р., завірена радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі (ТПП).

Отже, вірним є висновок суду про те, що позивачем надано відповідачу всі необхідні документи, які підтверджують задекларовану позивачем митну вартість товару.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно необґрунтованості визначення відповідачем митної вартості товару на підставі резервного методу, з урахуванням наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості за МД № 125110011/2014/15458 від 03.09.2014р., оскільки, відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний, інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Також суд першої інстанції вірно відхилив доводи відповідача про те, що позивачем здійснено оплату за товар з порушенням вимог п. 3 Контракту, а саме з порушенням строків оплати, оскільки до повноважень митниці не входить перевірка дотримання декларантом умов контракту. При цьому, всі числові значення заявленої митної вартості товару відображені в інвойсі №14XM001WRD від 11.07.2014р., на поставку 480 шт. дисків за ціною: 288 шт. по 42,00 дол. США за одну одиницю товару та 192 шт. по 43,00 дол. США за одну одиницю товару, всього на загальну суму 20352, 00 дол. США. Вказана вартість товару була оплачена позивачем, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 342 від 08.08.2014р. на загальну суму 20 352,00 дол. США., про що банком було зроблено відповідну відмітку на інвойсі №14ХМ001 WRD від 11,07.2014 р.

Також не знаходять свого відображення в матеріалах справи доводи відповідача стосовно сумнівів у достовірності коносамента від 23.07.2014р. SHASEA090006, оскільки п. 3 контракту передбачено супроводження товару копією оригінального коносаменту. Той факт, що позивач та «Shandong Xingmin Wheel Co.,Ltd» в контракті вказали про необхідність супроводження товару копією оригінального коносаменту не може бути підставою для коригування митної вартості товару, оскільки ніяким чином не впливає на визначення митної вартості товару, а стосується договірних зобов`язань сторін договору.

Крім того, копія коносамента від 23.07.2014р. SHASEA090006 була завірена митницею в порту і претензій до даного документа не було.

Матеріалами справи спростовуються також твердження відповідача про те, що саме підприємством, що надавало послугу з перевезення вантажу морським транспортом до кордону з Україною мають бути надані відомості про транспорті витрати, оскільки оскільки у відповідності до п.п. 2.3.4. п. 2.3. Договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 1911-13 від 19.11.2013р. експедитор, тобто ТОВ «Транс Фаворит», має право залучати для виконання зобов`язань по даному Договору третіх осіб.

DUKE ACTIVE LTD, який вказаний у графі «Delivery Agent» коносаменту від 23.07.2014 і є тією третьою особою, яку ТОВ «Транс Фаворит» залучило для виконання зобов`язань по Договору про надання транспорно-експедиційних послуг № 1911- 13 від 19.11.2013р.

Також є необґрунтованим твердження відповідача, що наданий позивачем до митного оформлення прайс-лист виробника від 18.08.2014 р. не підтверджує заявлену декларантом митну вартість товару, оскільки дата прайс-листа не співпадає з датою формування ціни на товар, оскільки Прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

Таким чином, наведена інформація в прайс-листах фірми-виробника товару, не має імперативного характеру і може прийматись митним органом до уваги лише як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості.

В той же час, позивачем для додаткового підтвердження митної вартості товару, був наданий відповідачу прайс-лист, який на вимогу позивача, був завірений радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі (ТПП), чим було підтверджено достовірність даних зазначених Продавцем в прайс-листі. Прайс-лист був завірений радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі (ТПП) 18.08.2014р.

Таким чином дата 18.08.2014р. вказана на титульній сторінці сертифікату, є датою завірення прайс-листа радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі (ТПП), а не датою його створення.

Судом першої інстанції встановлено, що вказана в експортній митній декларації країни відправлення загальна вартість розмитнюваного товару повністю співпадає з вартістю, яка вказана в інвойсі (рахунок- фактура) № 14XM001WRD від 11.07.2014р., який був оплачений позивачем у відповідності до платіжного доручення в іноземній валюті № 342 від 08.08.2014р.

Єдиною відмінністю, яка є у експортній митній декларації країни відправлення та інвойсі (рахунок-фактура) № 14XM001WRD від 11.07.2014р. є те, що в інвойсі вказана вартість розмитнюваного товару по позиціях окремо, а в експортній митній декларації країни відправлення вказана узагальнена середня вартість товару, без її розбивки по позиціях. Зазначення в експортній митній декларації узагальненої середньої вартості товару, без її розбивки по позиціях, є постійною практикою ради Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі (ТТП), у випадку, якщо кожна окрема позиція товару немає свого артикулу.

Таким чином, зазначення в експортній митній декларації узагальненої середньої вартості товару, без її розбивки по позиціях, жодним чином не унеможливлює визначення митної вартості товару за ціною договору та не є підставою для відмови в застосуванні першого методу.

Позивачем на підтвердження заявленої числової вартості надано переклад експортної митної декларації від 11.09.2014 р., договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 1911-13 від 19.11.2013р. та каталог продукції від 10.09.2014 р., довідку ТОВ «Транс Фаворит» видану на вимогу позивача, про вартість транспортування вантажу від 29.08.2014 р., яка містила відомості про маршрут перевезення, відомості про контейнер, в якому перевозився товар, відомості про коносамент (тобто товаротранспортний документ), відомості про витрати з доставки вантажу по маршруту Qingdao (Китай) в порт Одеса (Україна) для ТОВ «Дельта-2010», Україна, Бровари.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно того, що експертний висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 3141 від 09.09.2014 р. містить аналіз цін аналогічної продукції на ринку, а, отже, можна вважати, що рівень цін на сталеві диски, що імпортуються згідно Інвойсу № 14XM001WRD від 11.07.2014р. до контракту № X-D/2012-0512 від 05.12. 2012р. на умовах поставки FOB - Циндао, Китай, відповідає поточній кон`юктурі ринку.

Отже, у відповідача не було законних та обґрунтованих підстав відмовляти позивачу в застосуванні першого (основного) методу визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, а тому застосування другорядного методу визначення митної вартості №6 (резервний метод), як і будь-якого наступного методу визначення митної вартості з боку відповідача є незаконним.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визначені задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, а відтак, прийняте за наслідками такої відмови рішення про коригування митної вартості товарів №125000003/2014/000461/1 від 12.09.2014 року та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130005/2014/00143 від 12.09.2014 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з положеннями ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Правові підстави закриття провадження у справі визначені ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 238 цього ж Кодексу, суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;

3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Статтею 319 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Тобто, виходячи з правового аналізу положень частини другої цієї статті передбачений випадок, коли в суді апеляційної інстанції буде встановлений факт припинення юридичної особи у спорі, що не допускає правонаступництво, то рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню у випадку його законності та обґрунтованості, а повинно визнаватися нечинним, в той же час провадження у справі підлягає закриттю з підстав передбачених п. 5 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час підготовки даної справи до розгляду, суддею-доповідачем встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до державного реєстру внесено запис від 11.09.2019 р. № 5003286 про припинення ТОВ «Дельта-2010».

В контексті вищезазначеного, беручи до уваги, що ТОВ «Дельта-2010» припинено, зважаючи на те, що клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із необхідністю встановлення правонаступника позивача не заявлялося, колегія суддів приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, а постанова Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року визнанню нечинною.

Керуючись ст.ст. 238, 308, 310, 313, 315, 319, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС задовольнити частково.

Визнати нечинною постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року, а провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-2010» до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

Я.М.Собків