Справа № 240/11406/19
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Житомир справа № 240/11406/19

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

Визнати дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області протиправними, щодо незаконного арешту грошових коштів ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" та його філій, які призначені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області вчинити дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", а саме - зняти арешт з грошових коштів підприємства, звернення стягнення на які заборонено законом та які призначені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів громадянам, які працюють на підприємстві.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у межах зведеного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника, якою накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на рахунках позивача, в тому числі на всі кошти, які перебувають на основних рахунках підприємства, у тому числі і на кошти, які призначені для виплати заробітної плати, єдиного соціального внеску, ПДФО, лікарняних листів, ЕСВ на лікарняні листи, інших обов`язкових платежів передбачених чинним законодавством України. Вважає такі дії державного виконавця протиправними, оскільки рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. Зазначені вимоги відповідачем проігноровані, тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою від відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 14.11.2019.

Ухвалою від 06.11.2019 вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, на виконанні якого перебуває зведене виконавче провадження № 49756253, вчиняти дії по списанню з рахунків Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та його філій коштів, які призначені для виплати заробітної плати, лікарняних листів, військового збору, податків, інших обов"язкових платежів на підставі наданих боржником підтверджуючих документів.

13.11.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено, що постановою арештовано не рахунки, а касу боржника. Позивачем не надано жодного підтвердження про те, що рахунки підприємства та його філій за своїм цільовим призначенням є рахункам зі спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. В матеріалах справи відсутні докази того, що даний рахунок призначений для виплати заробітної плати та сплати податків, внесків та інших обов`язкових платежів до неї. Отже, зазначає, що посилання скаржника, викладені в позові, є безпідставними та документально необґрунтованими, а мотиви, з яких поданий позов, не може бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені в ньому доводи не с спростовують висновків.

В судове засідання з"явився представник позивача, позов підтримав. Пояснив, що рахунки, на які накладено арешт не є рахунками зі спеціальним режимом та призначені не тільки для виплати заробітної плати. Спеціальний рахунок для виплати заробітної плати у підприємства відсутній. На зазначені (арештовані) рахунки надходять кошти на будь-які виплати у загальній сумі, після чого з даних рахунків їх розподіляють та зокрема, спрямовують на спеціальні рахунки для виплати обов"язкових платежів, в тому числі заробітної плати, які не арештовані. Разом з тим, оскільки всі рахунки арештовані, підприємство не має можливості сплачувати поточні платежі із заробітної плати та обов"язкових платежів до бюджету. В той же час, неодноразові звернення підприємства до відповідача про знятті арешту з коштів для виплати заробітної плати та податків, залишилися без належного реагування.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві. Додатково пояснив, що у виконавця відсутні підстави для зняття арешту з коштів позивача для виплати заробітної плати та обов"язкових платежів, оскільки рахунки позивача є поточними, а не спеціальними, та у нього відсутні підтверджуючі документи про те, які з коштів, що надходять, призначені для виплати заробітної плати та на них заборонено звернення стягнення.

Усно ухвалою від 14.11.2019, занесеною до протоколу судового засідання, замінено неналежного відповідача у справі з Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на належного - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Заслухавши пояснення сторін, усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 14.11.2019, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 49756253 про стягнення коштів з Дочірньою підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: м. Житомир вул.Перемоги,75, на користь фізичних осіб (заробітна плата), юридичних осіб та держави (єдиний соціальний внесок) на загальну суму 17 292 096,13 грн. (з урахуванням виконавчого збору - 1 565 829,69 гри. та витрат виконавчого провадження - 67 996,76 грн., боргу -- 15 658 269,68 грн.). Крім того, заборгованість по заробітній платі складає по 496 виконавчих проваджень на загальну суму 8 447 029,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУЮ в Житомирській області Сладь Т.П. у межах зведеного виконавчого провадження №ВП49756253 винесено постанову про арешт коштів боржника від 16.09.2019, якою накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунку (ах), в касі Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та його філій.

Також, судом встановлено, що у межах зведеного виконавчого провадження ВП49756253 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУЮ в Житомирській області Сладь Т.П. винесено постанови від 15.07.2019, 13.08.2019, 29.08.2019, 25.09.2019, 31.10.2019 про арешт коштів боржника. Арешт накладено на всі рахунки, що відкриті у банках.

Отримавши копію постанові від 16.09.2019, 24.09.2019 позивач звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з листом №802, в якому просив розглянути можливість часткового розблокування рахунків або звільнення з-під арешту сум, необхідних для проведення обов"язкових платежів. (а.с.13)

Листом від 16.10.2019 №3.2/6734/1584 позивачу повідомлено, підстави для зняття арешту відсутні. (а.с.14)

07.10.2019 позивач звернувся з листом №833 до начальника Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Грабара О.В., в якому повідомив, що накладення арешту на кошти, призначені для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, тому просив розглянути можливість часткового розблокування рахунків або звільнення з-під арешту сум, необхідних для проведення обов"язкових платежів . (а.с.15-16)

Листом від 24.10.2019 №8716/20/3.3/2019/19813 начальник Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Грабар О.В повідомив позивачу про відсутність підстав для зняття арешту. (а.с.17-18)

З аналогічними листами від 21.10.2019 №861 та від 24.10.2019 №883 позивач повторно звертався до начальника Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. (а.с.19-23)

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо незаконного арешту грошових коштів ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" та його філій, які призначені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку діям відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ст. 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до ст. 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Приписи ст. 18 Закону закріплюють, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

При цьому, згідно з п. 8 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" визначає порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 даного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення арешту, в тому числі й на кошти, які перебувають на рахунках.

Позивач оскаржує дії державного виконавця щодо незаконного арешту грошових коштів, звернення стягнення на які заборонено законом, та відмову звільнити ці кошти з під арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Згідно з ч. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до з ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. При цьому частиною 6 статті 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Таким чином право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю гарантовано та захищається державною, своєчасність та розмір якої не може бути поставлений в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Отже, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно пункту 6.7 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 за №492 суб`єкт господарювання для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат) має право відкрити поточні рахунки фізичним особам, уклавши з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб. У разі не укладення такого договору використовується звичайний поточний рахунок юридичної особи. (п.6.7)

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України

У судовому засіданні, посилаючись на протиправність дій відповідача, позивач пояснив, що арешт накладений на рахунки, на які надходять кошти для виплати заробітної плати, після чого, з даних рахунків їх розподіляють та спрямовують на спеціальні рахунки для виплати обов"язкових платежів, в тому числі заробітної плати.

При цьому, представник позивача не заперечував, що рахунки, на які накладено арешт є поточними.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач 24.09.2019 та 24.10.2019 звертався до начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із листами №802 та №883, в яких просив розглянути можливість часткового розблокування рахунків або звільнення з-під арешту сум, необхідних для проведення обов"язкових платежів. У листах позивач повідомив про те, що арештовані рахунки використовуються для виплати заробітної плати працівників та надав розрахунки з визначеними сумами коштів, що необхідні для виплати заробітної плати та обов"язкових платежів.

Однак, на зазначені звернення, позивачу повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту з рахунків.

Водночас, зміст відповідей свідчить про те, що відповідач, відмовляючи у знятті арешту з коштів, процитував лише норми закону та не зазначив конкретних причин для такої відмови, що вказує на те, що звернення в установленому порядку в межах поставлених питань не розглянуто. Тобто, відмолено у знятті арешту із коштів для виплати заробітної плати та обов"язкових платежів з формальних підстав.

За приписами ч.2 ст.7 Закону виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Разом з цим згідно з ч. 5 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" під час виконання рішень виконавець має право на безперешкодний доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

За наведеними нормами державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження не має права накладати арешт на рахунки із спеціальним режимом використання, якими також можуть бути рахунки для зарахування страхових виплат, заробітної плати та інших виплат на карткові рахунки співробітників клієнта, з метою забезпечення дотримання наведеного положення державному виконавцю відповідно до статті 18 Закону надано безперешкодний доступ до інформації про боржника, в тому числі конфіденційної, що є необхідною для вчинення виконавчих дій відповідно до меж повноважень та в порядку, встановлених Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням інших нормативно-правових актів.

Згідно з приписами вказаної норми не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Разом з цим, саме на державного виконавця покладено обов`язок щодо вчинення дій із забезпечення виконання судового рішення відповідно до приписів та в порядку, встановленому Законом, а не дотримання банківськими установами вимог щодо повідомлення державного виконавця про призначення рахунку, та відповідно, повернення постанови без виконання, не позбавляє державного виконавця можливості з"ясувати самостійно інформацію про наявність рахунків боржника, а також статус цих рахунків, враховуючи приписи ч.5 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, відповідно до ч.3, п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Аналіз статей 18, 59 Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави для висновку, що за відсутності у державного виконавця інформації про статус рахунків позивача, отримавши звернення про наявність на арештованих рахунках коштів, звернення стягнення на які заборонено законом, державний виконавець, в силу наданих Законом повноважень, повинен був самостійно вжити заходів для з`ясування поставлених у зверненні питань, витребування інформації щодо рахунків та їх статусу, і, за наявності підстав, зняти арешт з таких коштів.

Разом з тим, у матеріалах відсутні докази вжиття державним виконавцем заходів для з"ясування обставин, на які покликався позивач у своїх зверненнях, зокрема, не перевірено цільове використання рахунків, на які накладено арешт, про що свідчить зміст відповідей, що надавалися на звернення позивача.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем звернення позивача належним чином не розглянуто, питання щодо наявності підстав для зняття арешту не вирішено, а отже не виконано покладених нього законом обов"язків.

При цьому, що стосується посилань представника позивача у позові на позиції Верховного Суду у справах №916/73/19, 922/808/16, 913/958/16, суд зазначає, що у зазначених справах рахунки, на які було накладено арешт зі спеціальним режимом використання, а у матеріалах справі, що розглядається, такі дані відсутні. Отже, фактичні обставини та підстави позову є різними.

За приписами ст.5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що відповідачем не вжито заходів для з"ясування інформації про статус рахунків позивача і коштів, які на них містяться, та не спростовано обставини, викладені у зверненнях, суд вважає за можливе, для повного захисту прав позивача, задовольнити позов шляхом визнання протиправними дій управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо неналежного розгляду звернень Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та не вирішення питання про зняття арешту з коштів, призначених для виплати заробітної плати та обов"язкових платежів і зобов"язання повторно розглянути заяви з урахуванням висновків суду та в межах повноважень, за наявності правових підстав, вжити заходи щодо зняття арешту коштів, призначених для виплати заробітної плати, бов"язкових платежів.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (майдан Соборний,1, м.Житомир, 10014, ) щодо неналежного розгляду звернень Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул.Перемоги,75, м.Житомир, 10003, ) та не вирішення питання про зняття арешту з коштів, призначених для виплати заробітної плати та інших обов"язкових платежів.

Зобов"язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (майдан Соборний,1, м.Житомир, 10014, ) повторно розглянути звернення Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул.Перемоги,75, м.Житомир, 10003, ) з урахуванням висновків суду та за наявності підстав, в межах наданих повноважень, вжити заходи щодо зняття арешту з коштів, призначених для виплати заробітної плати та інших обов"язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос