Справа № 160/1083/19
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2019 року справа № 160/1083/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 160/1083/19 (повний текст рішення виготовлено 19.04.2019р., суддя Жукова Є.О.) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протипраним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі відповідач) від 27.06.2018р. №, яким йому збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 36 366,15 грн., в тому числі: за основним платежем 29 092,92 грн., за штрафними санкціями 7 273,23 грн..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неналежну оцінку доказів у справі та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позовних вимог, скасування оскарженого ним податкового повідомлення-рішення.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги позивача. Вказав, що вважає безпідставним нарахування позивачу контролюючим органом грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 36 366,15 грн., яке відбулося одночасно з нарахуванням грошового зобов`язанням з податку на доходи фізичних осіб податковим повідомленням-рішенням від 27.06.2018р. №. Звертає увагу суду, що таке податкове повідомлення-рішення також було оскаржене до суду і постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019року у справі № 0440/6093/18 воно було скасоване.

Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача не подавав. Своїм правом на участь представника у судовому засіданні відповідач не скористався, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що уповноваженими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, за результатами якої складено акт № 24105/04-36-13-05/ від 08.05.2018р. (т.1 а.с. 20-37), яким, серед інших, встановлено порушення позивачем:

п.44.1, п.44.3, п. 44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України в частині не надання платником оригіналів документів чи їх копій за 2015-2017 р.р., а саме відомостей про рух коштів по розрахунковим рахункам;

п.46.1 ст. 46, пп. 47.1.3 п.47.1 ст.47, п.51.1 ст.51, абз. б п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині не відображення платником в податкових розрахунках сум доходу за формою ДФ за I-й квартал 2015р., III-й квартал 2015р. - IV-й квартал 2017р. як доходу нарахованого і виплаченого фізичним особам-підприємцям за придбані ТМЦ та послуги за ознакою 157 (дохід виплачений самозайнятій особі);

п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у результаті чого платником визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015-2017 р.р. в сумі 355 246,64 грн., в тому числі: за 2015 рік в сумі 127196, 28 грн., за 2016 в сумі 124708, 96 грн., за 2017 рік в сумі 103341,40грн.;

п.163.1 ст.163, п.176.2 ст. 176 ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору 2015-2017 р.р. в сумі 29 092,92 грн., в т.ч. за 2015 рік - 10088,72 грн., за 2016 рік - 10392,41 грн., 2017 рік- 8611,79 грн..

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийняте податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2018р. про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 444 508,30 грн., в тому числі за основним платежем 355246,64 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 88811,66 грн, а також податкове повідомлення-рішення від 27.06.2018р. №, яким йому збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 36 366,15 грн., в тому числі: за основним платежем 29 092,92 грн., за штрафними санкціями 7 273,23 грн..

Предметом оскарження у даній справі є податкове повідомлення-рішення від 27.06.2018р. №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 36 366,15 грн. (т.1 а.с. 18).

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з військового збору. При цьому, суд виходив із наявного судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 р. у справі №0440/6093/18, яке має преюдиційне значення для вирішення даної справи по суті. Суд вказав, що позивач ні під час перевірки, ні під час розгляду справи судом не спростував встановленого контролюючим органом заниження чистого оподатковуваного доходу за 2015-2017р.р. на загальну суму 1939528,27 грн., а саме: за 2015 рік 672581,85 грн., за 2016 692827,52 грн., за 2017 574118,90 грн., який підлягає оподаткуванню військовим збором, в результаті завищення задекларованих документально підтверджених витрат. Тому, сума податкового зобов`язання з військового збору за основним платежем 29 092,92 грн. та штрафними санкціями 7 273,23 грн донарахована контролюючим органом правомірно.

Суд апеляційної інстанції вважає наведені вище висновки суду першої інстанції помилковими, з огляду на наступне.

Як зазначалося вище та встановлено з матеріалів справи, під час перевірки контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2018р. про збільшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 444508,30 грн., в тому числі за основним платежем 355246,64 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 88811,66 грн.

Підставою збільшення позивачу суми грошового зобов`язання податковим повідомленням-рішення є висновок контролюючого органу про завищення позивачем витрат через документальне не підтвердження платником витрат по придбанню товарів/послуг у зв`язку з не наданням до перевірки банківських виписок про рух грошових коштів, які б підтверджували надходження та списання (в тому числі постачальникам за ТМЦ, послуги) безготівкових коштів; визнання витрат на розрахункове касове обслуговування АКБ Укрсоцбанк у розмірі 5355,12 грн. такими, що не пов`язані з веденням господарської діяльності; безпідставне включення до складу витрат сум амортизації основних засобів та нематеріальних активів.

Оскільки контролюючим органом було встановлено заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2015-2017р.р. на загальну суму 1939528,27 грн., відповідно було прийнято рішення і про донарахування останньому податкового зобов`язання з військового збору.

ФОП ОСОБА_1 оскаржив податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2018 до суду. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 р. у справі №0440/6093/18 (т.1 а.с. 179-189) ФОП Кононенко ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № . Проте, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019року у справі №0440/6093/18 рішення суду першої інстанції було скасоване, позовні вимоги ФОП Кононенка М.Г. задоволено, визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення № про збільшення ФОП ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 444508,30грн, в тому числі за основним платежем 355246,64 грн, за штрафними санкціями 88811,66грн. (т.2 а.с. 41-45).

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи податкове повідомлення-рішення № , суд апеляційної інстанції вказав, що позивачем за податковою декларацією за 2015 рік (№ від 09.02.2016 р.) задекларовано до сплати суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 30,12 грн., а за відомостями контролюючого органу сума податку, що підлягала до сплати, повинна складати 127 226, 40 грн. (відхилення - 127 196, 28 грн.); за податковою декларацією за 2016 рік (№ від 02.02.2017 р.) позивачем задекларовано до сплати суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 229,29 грн., проте за змістом акту перевірки сума податку, що підлягала до сплати, повинна складати 124 938,25 грн. (відхилення - 124 708, 96 грн.); за податковою декларацією за 2017 рік (№ від 07.02.2016 р.) платником задекларовано до сплати суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 478, 11 грн., а за відомостями контролюючого органу така сума повинна становити 103 819, 51 грн. (відхилення - 103 341, 40 грн.).

За висновками суду, оскільки банківські виписки про рух коштів по розрахунковому рахунку не є первинними документами, у позивача як платника податків відсутній обов`язок з надання таких документів при проведенні податкової перевірки. З урахуванням надання позивачем до перевірки оригіналів платіжних доручень на підтвердження здійснення витрат суд визнав необґрунтованим висновок про завищення позивачем витрат через документальне не підтвердження платником витрат по придбанню товарів/послуг у зв`язку з не наданням до перевірки банківських виписок про рух грошових коштів, які б підтверджували надходження та списання (в тому числі постачальникам за ТМЦ, послуги) безготівкових коштів.

Стосовно визнання витрат на розрахункове касове обслуговування АКБ Укрсоцбанк у розмірі 5355,12 грн. такими, що не пов`язані з веденням господарської діяльності, суд вказав, що 01.04.2008р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено з АКБ Укрсоцбанк договір банківського рахунку № 110-1/ НОМЕР_1 , за умовами якого позивачем здійснюється плата за надані банком послуги з розрахунково-касового обслуговування (п. 2.6). Позивачем підтверджено здійснення плати за надані банком послуги з розрахунково-касового обслуговування відповідними платіжними дорученнями, які надавались як до податкової перевірки, так й надані до матеріалів справи. Оскільки Податковим кодексом України прямо передбачено у складі витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, плата за розрахунково-касове обслуговування, суд визнав необґрунтованим висновок про непов`язаність витрат на розрахункове касове обслуговування АКБ Укрсоцбанк у розмірі 5355,12 грн. з веденням господарської діяльності.

Також суд визнав необґрунтованим висновок про не включення до складу витрат суми амортизації основних засобів та нематеріальних активів. Звернув увагу, що у періоді, що перевірявся, позивач перебував на загальній системі оподаткування, був платником податку на доходи фізичних осіб, податку на доходи найманих працівників, військового збору, податку на додану вартість, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі ЄСВ). Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 Податкового кодексу України. Позивачем як суб`єктом господарювання використовуються у господарській діяльності об`єкти нерухомого майна - будівля павільйону торгівлі за адресою: вул. Довгалівська, 12/1, м. Нікополь Дніпропетровської області, та будівля магазину продовольчих товарів з кафетерієм та офісним приміщенням за адресою: вул. В. Усова, 47/1, м. Нікополь Дніпропетровської області, що підтверджуються відповідними правовстановлюючими документами. Судом встановлено, що позивачем ведеться бухгалтерський облік та окремий облік амортизаційних відрахувань як витрат, пов`язаних з провадженням господарської діяльності, що підтверджено наявними в матеріалах справи журналом обліку вартості будівель, відповідно, такі амортизаційні відрахування повинні включатися до складу витрат. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про помилковість висновку як суду першої інстанції та і контролюючого органу про неправомірність формування позивачем витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу від здійснення діяльності, та визнав протиправним збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб податковим повідомленням-рішенням № від 27.06.2018р..

Колегія суддів, з урахуванням вище викладеного, зазначає, що оскільки висновки контролюючого органу щодо встановленого заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2015-2017р.р. на загальну суму 1939528,27 грн. визнано рішенням суду, що набрало законної сили, безпідставними та такими, що спростовано наданими ФОП ОСОБА_1 доказами, та як наслідок, скасоване судом податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2018р. про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, відповідно є підстави визнати необґрунтованим та неправомірним і донарахування відповідачем позивачу податкового зобов`язання з військового збору оскарженим податковим повідомленням-рішенням від 27.06.2018р. №.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати, та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з урахуванням вимог ст.139 КАС України, витрати позивача на сплату судового збору при зверненні до суду першої інстанції з позовом, та при подачі апеляційної скарги мають бути відшкодовані за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суб`єкта владних повноважень.

Керуючись п.2 ч.1 ст.315, ч.1 ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кононенка Миколи Григоровича - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 160/1083/19 - скасувати та прийняти нове судове рішення.

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 27 червня 2018 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 36 366,15 грн., з яких за основним платежем 29 092,92 грн. та за штрафними санкціями 7 273,23 грн..

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області () сплачений судовий збір у сумі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня нуль копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 07.11.2019р.

Повний текст постанови виготовлено 15.11.2019р.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак