Справа № 420/2151/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/2151/19

Категорія:108020000 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Час і місце ухвалення: 11:22 м. Одеса

Дата складання повного тексту: 14.08.2019р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року у справі за позовом приватного підприємства "Лакі Фенікс" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови в прийнятті митної декларації,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2019 року приватне підприємство (далі ПП) "Лакі Фенікс" звернулося до суду з позовом до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення відповідача про:

- коригування митної вартості товару №UA500000/2019/000242/2 від 07 лютого 2019 року;

- картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2019/00029.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що Одеською митницею ДФС безпідставно прийнято рішення про коригування вартісних показників митної декларації та видачу картки відмови, оскільки надані документи до митного органу декларантом повністю підтверджують заявлені у ВМД показники.

Відповідач позов не визнав, представник Одеської митниці ДФС заперечив проти задоволення позовних вимог, пославшись на встановлення не відповідності супровідних документів на товар фактичним даним, що надавало право митному органу витребувати додаткові документи та визначити митну вартість товарів за методом застосування митної вартості на аналогічні товари.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товару №UA500000/2019/000242/2 від 07 лютого 2019 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів,транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2019/00029.

В апеляційній скарзі Одеської митниці ДФС ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- судом першої інстанції не було враховано, що під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) №UА500020/2019/001216 від 05 лютого 2019 року програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 МК України - прийняття рішення про коригування митної вартості.

- під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначенні митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №UA500020/2019/001216 від 05 лютого 2019 року, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

· у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня інформація щодо вартості упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням як складової частини митної вартості товарів. Таким чином, відсутність таких відомостей виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст. 54 МК України.

· згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору.

- судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларантом не подано: виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціям каталоги, специфікації саме виробника товару, копію митної декларації країни відправлення та її переклад. Що стало, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МК України підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

- за результатом проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо ідентичних товарів, про що зазначено у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UА500000/2019/000242/2 від 07 лютого 2019 року.

У відзиві ПП "Лакі Фенікс" на апеляційну скаргу вказується, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити його без змін.

Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Судова колегія, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Одеської митниці ДФС, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

28 квітня 2016 року між ПП "Лакі Фенікс" (Покупець за контрактом) та Компанією Heris Seramik ve Turizm Sanayi A.S. (Постачальник за контрактом) укладено зовнішньоекономічний Контракт №2804-16 про поставку непродовольчих промислових товарів відповідно до умов цього договору.

Згідно п.4.1 Контракту поставка продукції за даним договором здійснюється на умовах РСА, пункт поставки Кютах`я, Туреччина (Інкотермс 2010).

Згідно умов п.п.5.1-5.3 Контракту загальною сумою даного договору є сумарна вартість усіх партій продукції, поставлених на підставі даного договору. Загальна сума цього договору становить 200 000 євро.

Загальна вартість кожної певної партії продукції, а також ціни за кожну одиницю партії продукції зазначається у відповідних інвойсах.

Згідно п.6.1 Контракту оплата за даним договором здійснюється банківським переказом таким чином: передоплата у розмірі 50% чергової партії продукції здійснюється протягом 10 календарних днів із виставлення постачальником покупцю проформи на цю партію продукції: остаточний платіж за цю партію продукції здійснюється після повідомлення постачальником (його відповідальної контактної особи) покупця електронною поштою про готовність даної продукції до відвантаження покупцю.

Згідно п.7.4. Контракту після поставки кожної партії продукції постачальник відправляє покупцю експрес-доставкою таку документацію: інвойси (у 3-х примірниках); пакувальні аркуші (у 2-х примірниках); сертифікат походження продукції (в 1 примірнику).

Згідно п.7.6. Контракту приймання-передача продукції здійснюється по кількості згідно з товаросупроводжувальними документами, по якості згідно з документами, що підтверджують якість продукції.

На виконання умов контракту №2804-16 від 28 квітня 2016 року, на митну територію України відповідно до інвойсу №GPR355 від 23 січня 2019 року та пакувального листа б/н від 23 січня 2019 року до зазначеного інвойсу позивачем ввезено партію товару - "Посуд та прибори столові, кухонні з фарфору: тарілка арт. NBND127DU00 - 240 шт., чайник з кришкою арт. NBNDO01 - 30 шт., тарілка арт. NBNBRS30DU00 - 120 шт., тарілка арт. EO34KY00 - 18 шт., піала арт. EO08JK00 - 120 шт., піала арт. EO06JK00 - 480 шт., тарілка арт. EO21DU00 - 360 шт., піала арт. EO19KK00 - 96 шт., серветниця арт. GR07PC00 - 48 шт., піала арт. XT06JK00 - 240 шт., піала арт. XT08JK00 - 72 шт., піала арт. XT12JK00 - 240 шт., піала арт. XT19JK00 - 120 шт., тарілка арт. XT21DU00 - 60 шт., тарілка арт. XT25DU00 - 120 шт., тарілка арт. XT27DU00 - 480 шт., тарілка арт. XT3 0CK00 - 60 шт., чашка арт. LIZ01CF00 - 24 шт., блюдце арт. LIZ01CТ00 - 12 шт., піала арт. LIZ19KK00 - 60 шт., тарілка арт. LIZ27DU00 - 240 шт., тарілка арт. RH26CK00 - 324 шт., тарілка арт. RN30CK00 - 60 шт., тарілка арт. EO03TA00 - 48 шт., блюдо арт. D133PT00 - 60 шт., тарілка арт. VN31KY00 - 60 шт., тарілка арт. VN16DU00 - 252 шт., тарілка арт. VN22DU00 - 252 шт., тарілка арт. VN26DU00 - 252 шт., піал арт. VN18KK00 - 156 шт., тарілка арт. VN24CK00 - 156 шт., тарілка арт. NBND1 24DU00 - 480 шт., тарілка арт. NBND127DU00 - 480 шт., піала арт. NBNEO19KK00 - 360 шт.,тарілка арт. NBNBRS17DU00 - 240 шт., тарілка арт. NBNBRS24DU00 - 480 шт., тарілка арт. NBNBRS21CK00 - 36 шт., чашка арт. NBNMNA230CF00 - 240 шт.,тарілка арт. NBND116DU00 - 480 шт., тарілка арт.NBND130DU00 - 360 шт., тарілка арт. NBND029KY00 - 48 шт., чайник з кришкою арт. NBNDO01DM00 - 30 шт., тарілка арт. NBNBRS30DU00 - 240 шт.,піала арт. NBNEO06JK00 - 144 шт., підставка для зубочисток арт. NBNEO01KR00 - 48 шт., кружка арт. NBNELT01MG00 - 108 шт., блюдо арт. NBNORD24X14KY50ANT - 18 шт., блюдо арт. NBNORD24X14KY50KMZ - 18 шт., блюдо арт. NBNORD24X14KY50YS - 18 шт., тарілка арт. FLO20DU00 - 204 шт., тарілка арт. FLO25DU00 - 204 шт., тарілка арт. FLO27DU00 - 204 шт., тарілка арт. FLO22CK00 - 204 шт., тарілка арт. FLO23KY00 - 30 шт., тарілка арт. FLO28KY00 - 30 шт., чашка арт. FLO01CF00 - 60 шт., блюдце арт. FLO01СТ00 - 60 шт., тарілка арт. LIZ20DU00 - 108 шт., тарілка арт. FLO34KYK00 - 30 шт., молочник арт. FLO01SU00 - 12 шт., набір столовий, 2 пр (чашка, блюдце) арт. VO02CT00 - 1008 шт., бульонниця арт. EO12KS00 - 1008 шт., тарілка арт. D116DU00 - 1008 шт., піала арт. EO14JK00 - 36 шт. Торговельна марка "GURAL", фірма виробник HERIS SERAMIK VE TURIZM SANAYI A.S., країна виробництва Туреччина з базисом поставки - FCA (пункт поставки Кютах`я Туреччина (Інкотермс 2010).

Товар, визначений інвойсом №ОРК355 від 23 січня 2019 року, був переданий перевізнику, що підтверджується коносаментом №19/01/300/00326-0000510 від 23 січня 2019 року, в якому вказується, що товар прибуде у місце призначення контейнером TEMU/481058/2.

З метою митного оформлення вказаного товару, 05 лютого 2019 року декларантом ПП "Лакі Фенікс" подано до Одеської митниці ДФС митну декларацію, якій присвоєно номер №UА500020/2019/001216 від 05 лютого 2019 року, якою задекларовано імпорт "Посуд та прибори столові, кухонні з фарфору" на загальну митну вартість 14 501,22 євро.

Митна вартість зазначеного товару була визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним (першим) методом.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу позивачем надано:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) №2804-16 від 28 квітня 2016 року;

- міжнародну автомобільну накладну (CMR) №0582 від 04 лютого 2019 року;

- коносамент №19/01/300/00326-0000510 від 23 січня 2019 року;

- рахунок-фактуру (інвойс) №GPR355 від 23 січня 2019 року;

- рахунок проформу №414517 від 10 січня 2019 року;

- пакувальний лист до інвойсу б/н від 23 січня 2019 року;

- навантажувальний документ №361 від 24 січня 2019 року;

- сертифікат про походження товару форми А (Certificate of origin A (GSP)) №С0790277 від 23 січня 2019 року;

- довідку про транспортні витрати №2901-1 від 29 січня 2019 року;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/0476 від 02 лютого 2019 року;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/0499 від 04 лютого 2019 року;

- платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах №1 від 15 січня 2019 року;

- договір про перевезення від 28 грудня 2017 року №UA-28/12/2017-1;

- акт зважування №WGT130854 від 02 лютого 2019 року;

- копію митної декларації країни відправлення №19410300ЕХ006004 від 23 січня 2019 року.

Митний орган не погодився з такою вартістю товару та прийняв спірне рішення про коригування вартості товарів №UА500000/2019/000242/2 від 07 лютого 2019 року, яким підвищив митну загальну вартість товару та, в подальшому, прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2019/00029.

В результаті коригування митної вартості товару сума мита збільшилась до 3,19 дол. США за 1 кг.

Як вбачається зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів №UА500000/2019/000242/2 від 07 лютого 2019 року, а саме у графі 33 оскаржуваного рішення митний орган в обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано послався на те, що: "До митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 25 жовтня 2017 року №3121-BW/CN, рахунок-фактура (інвойс) від 04 грудня 2018 року №2018ЕNT77701 та інші документи."

Позивач не погодився із рішеннями митного органу та звернувся до суду з цим позовом про скасування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у Одеської митниці ДФС були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів. Так, виявлені, на думку органу доходів і зборів, певні недоліки у страхових документах, враховуючи умови зовнішньоекономічного контракту та умови поставки РСА , не впливають та не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості товарів. Крім того, висновки Одеської митниці ДФС про необхідність надання ПП "Лакі Фенікс" додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірними, а відтак відмова у митному оформленні товару за першим (основним) методом є незаконною.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ст.ст. 49, 52, 53, 54, 58 МК України, які регулюють спірні правовідносини.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при декларуванні товару визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно ч.1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з ч.2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст. 58 цього Кодексу (ч.ч.1, 2 ст. 54 МК України).

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; та інше.

Таким чином, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

З матеріалів справи вбачається,що, у спірному рішенні про коригування митної вартості Одеської митниці ДФС зазначила, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, зокрема: "У зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Відповідно до пп. 1 ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Згідно пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

В п. 3.2. Контракту №2804-16 від 28 квітня 2016 року, укладеного між ПП "Лакі Фенікс" та Компанією Heris Seramik ve Turizm Sanayi A.S. зазначено, що "Продукція повинна мати стандартні експортні маркування й упакування, що відповідають міжнародним стандартам, здатні забезпечити збереження Продукції при транспортуванні з урахуванням кількаразових перевантажень у шляху різними видами транспорту".

Крім того, передбачені п. 4.1. Контракту умови РСА у розумінні Правил Інкотермс 2010 встановлюють обов`язок продавця за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Отже, при поставках товару за даним Контрактом на умовах РСА (Інкотермс 2010) вартість упаковки, пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, не потребує її окремого визначення і автоматично входить до митної вартості товарів.

Таким чином, відповідно до умов зазначеного контракту, пакування покладається на постачальника товару - Компанією Heris Seramik ve Turizm Sanayi A.S. (Туреччина) та відповідно ПП "Лакі Фенікс" витрати, пов`язані з пакуванням товару, не несе, у зв`язку з чим вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, та не є такими, що включаються до митної вартості товару.

Щодо врахування вартості страхування товарів, судова колегія зазначає наступне.

Так, апелянт зазначає, що, відповідно до Правил Incoterms 2010 мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору.

Але така позиція митного органу не відповідає законодавству та обставинам прийняття Рішення про коригування, оскільки при поставках товару за даним Контрактом на умовах РСА (Incoterms 2010) обов`язок страхування товарів у Покупця взагалі відсутній, що виключає необхідність визначення витрат на страхування та врахування їх у митній вартості товарів.

Проте, відповідно до умова контракту та здійснення поставки товарів на умовах РСА згідно Інкотермс 2010 - страхові витрати включаються до ціни товару.

Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах FCА ("вартість, страхування, фрахт") покладає на продавця обов`язок оплатити фрахт, необхідний для доставки товару в зазначений порт призначення, та обов`язок за свій рахунок здійснити витрати на страхування товару, тоді як у покупця відсутній обов`язок на укладення договору перевезення та страхування.

Відповідно до п.п.2.1, 4.1 зовнішньоекономічного контракту продавець має здійснити страхування товару від звичайних ризиків втрати у незалежних страхових компаній у відповідності з їх правилами транспортного обслуговування на суму партії товару, що поставляється.

Отже, як умовами Правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010, так і положеннями контракту передбачено, що у спірних випадках страхування здійснює виключно продавець - Компанія Heris Seramik ve Turizm Sanayi A.S. (Туреччина)

Стверджуючи, що страхування здійснюється на користь позивача, відповідач не врахував того, що страховий поліс не відноситься до документів, які продавець має передати покупцю разом з товаром.

Таким чином, за відсутності відповідного зобов`язання у положеннях контракту, позивач не має права вимагати від Продавця його виконання.

Пунктами 2.3, 5.3 вказаного контракту передбачено, що ціна товару включає вартість експортного пакування та маркування, страхування та фрахту до м. Одеси та у разі відмови продавця від страхування товару відповідальність за його збереження покладається на продавця.

Тобто умовами Контракту передбачені ризики за збереження товару навіть за відсутності здійснення страхування товару продавцем.

Таким чином, посилання апелянта, у даному випадку, на п.8 ч.2 ст. 53 МК України як на підставу надання страхових документів та документів, що підтверджуються вартість страхування є недоречним, оскільки відповідно до ч.10 ст. 58 МК України такі витрати включаються до митної вартості з наданням підтверджуючих документів виключно у тих випадках, коли витрати на страхування несе декларант.

За таких підстав, враховуючи все вищенаведене, судова колегія дійшла висновку про те, що такі складові митної вартості товару, як витрати на вартість упаковки, вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням та страхуванням, не потребують додаткового підтвердження та коригування.

Стосовно ненадання банківських платіжних документів, судова колегія зазначає наступне.

Апелянт вважає, що позивачем не надано до митниці банківські платіжні документи, які належним чином свідчать про фактично сплачену ціну товару.

Проте, згідно до п.6.1. Контракту умови оплати передбачають здійснення Покупцем передоплати у розмірі 50% чергової партії Продукції на підставі виставленої Постачальником Покупцю проформи на цю партію Продукції. Як вбачається з митної декларації UA500020/2019/001415 від 07 лютого 2019 року (графа 42) ціна товару - 14 501,22 євро. Водночас з платіжного доручення від 15 січня 2019 року №1, яке було подано до Одеської митниці ДФС разом із листом від 07 лютого 2019 року за вих. №1/0702, вбачається, що товар був повністю оплачений до його ввезення в Україну тобто на суму 14 501,22 євро.

Таким чином, позивачем для митного оформлення були надані всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості, в той же час, відповідачем не доведено, що позивач сплатив за товар, або за його перевезення іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Вирішуючи питання правомірності визначення митної вартості товарів відповідно до другорядних методів визначення митної вартості, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 МК України.

Отже, вищезазначеними законодавчими нормами передбачено, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, шляхом витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Так, у Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2019/00132 зазначається, що причиною відмови у митному оформленні (випуску) товарів є порушення вимог ч.6 п.2 ст. 54 МК України, тобто неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутність у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст. 54 МК України встановлено правило, за яким орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Враховуючи вимоги норми ч.3 ст. 53 МК України, у разі, якщо документи, подані для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи для підтвердження митної вартості товару.

Відтак, митний орган має вказати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Проте апелянтом не було зазначено, які саме обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості щодо митної вартості товару, зокрема - які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів встановлення даних складових є неможливим і заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Таким чином, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано.

Враховуючи вказані обставини, у Одеської митниці ДФС були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

За таких підстав, відмова Одеської митниці ДФС у розмитненні товару за митною декларацією є не правомірною, оскаржувані картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук`янчук О.В. Ступакова І.Г.