Справа № 640/3004/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3004/19 Суддя (судді) першої інстанції: Патратій О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Черпіцької Л.Т, при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2019 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив:

- визнати протиправними дії щодо проведення перевірки дотримання вимог законодавства при прийнятті рішень про оформлення набуття ним громадянства України за територіальним походженням;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби в Київській області від 02.01.2019 р. про скасування рішення про оформлення набуття ним громадянства України від 31.07.2013 р.;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області поновити його громадянство.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до рішення Управління Державної міграційної служби в Київській області від 13.08.2013 р. він отримав громадянство України за територіальним походженням. 30 липня 2018 р. Управлінням Державної міграційної служби в Київській області було прийнято рішення, яким скасовано рішення про оформлення набуття громадянства. Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду від 16.01.2019 р. у справі № 826/12922/18/614/19 визнано протиправним та скасовано рішення від 30.07.2018 р. Не дивлячись на це, 02.01.2019 р. Управлінням Державної міграційної служби в Київській області повторно винесено рішення, яким ОСОБА_1 позбавлено громадянства з тих самих підстав і мотивів.

Позивач також посилався на: відсутність правових підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства та порушення вимог законодавства при його прийнятті; не повідомлення про прийняття рішення із зазначенням причин скасування рішення про оформлення набуття громадянства.

ОСОБА_1 звертав увагу на те, що з 10.10.2018 р. Управління Державної міграційної служби в Київській області перебуває в стані припинення, а головою комісії з припинення є ОСОБА_2 разом з тим, рішення від 02.01.2019 р. підписане ОСОБА_2 , як першим заступником Управління Державної міграційної служби в Київській області. При цьому, назване рішення не містить відомостей про прізвище, ім`я, по-батькові особи, стосовно якої воно прийнято.

Позивач стверджував про порушення Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень з огляду на те, що до подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України не були додані документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України. Крім того, саме подання підготовано начальником Броварського РВ УМВС України в Київській області, а не Управлінням Державної міграційної служби в Київській області, як органом до якого ОСОБА_1 подавав документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Позивач наполягав на тому, що дії Броварського РВ УМВС України в Київській області з проведення перевірки є незаконними, оскільки за аналогією права неможливим є проведення декількох перевірок предметом яких є одне і те саме рішення.

Насамкінець, позивач звертав увагу, що він повністю виконав взяті на себе зобов`язання та припинив громадянство Російської Федерації на підтвердження чого йому Посольством Російської Федерації в Україні видано довідку № 269098152 від 12.08.2013 р.

У зв`язку з цим, на думку ОСОБА_1 безпідставним є посилання відповідача на лист № 4177/к від 05.09.2018 р. за змістом якого вказана довідка не видавалась Консульським відділом Посольства Російської Федерації в Україні.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України у Київській області від 02.01.2019 р. про скасування рішення Управлінням Державної міграційної служби України у Київській області від 31.07.2013 р. про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України. Зобов`язано Центральне міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області поновити громадянство ОСОБА_1 В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Центральне міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, посилаючись не повне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Зокрема, скаржник стверджує, що довідка № 269098152 від 12.08.2013 р. не може бути доказом виконання позивач своїх зобов`язань щодо припинення громадянства Російської Федерації, оскільки згідно листу Консульського відділу Посольства Російської Федерації в Україні така довідка ОСОБА_1 не видавалась.

Апелянт наполягає на тому, що рішення від 02.01.2019 р. прийнято відповідно до Закону України «Про громадянство України» та Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

У відзивах на апеляційну скаргу позивач зазначає про законність та обгрунтованість судового рішення, зазначаючи, що лист № 4177/к від 05.09.2018 р. не може бути прийнятий в якості доказу, оскільки він складений Консульським відділом Посольства Російської Федерації в Україні до якого він не звертався. Тоді як довідка Посольства № 269098152 від 12.08.2013 р. підтверджує факт припинення ним громадянства Російської Федерації.

У цьому контексті позивач звертає увагу на відсутність кримінальної справи за фактом підроблення чи використання ним підроблених документів.

ОСОБА_1 зауважує, що Державна міграційна служба не наділена повноваженнями звертатись із запитами до консульських установ інших держав.

Позивач акцентує увагу на тому, що за даними листа Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації № 3/22 від 30.03.2017 р. він приїжджав до цієї країни як іноземний громадянин.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.07.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до Управління Державної міграційної служби України у Київській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

Одночасно позивачем було подано зобов`язання припинити іноземне громадянство за змістом якого ОСОБА_1 зобов`язався протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України припинити громадянство Російської Федерації і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства виданий уповноваженим на те органом.

На виконання цього обов`язку позивачем подано довідку Посольства Російської Федерації в Україні № 269098152 від 12.08.2013 р., згідно якої рішенням від 09.08.2013 р. ОСОБА_1 дозволено вихід з громадянства Російської Федерації.

13.08.2013 р. Управлінням Державної міграційної служби України у Київській області прийнято рішення оформити набуття громадянства України позивачу за територіальним походженням.

На підставі подання від 26.07.2018 р. Управлінням Державної міграційної служби України у Київській області прийнято рішення від 30.07.2018 р. про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 подав довідку про вихід з іноземного громадянства, не повернув паспорт громадянина Російської Федерації до уповноважених органів цієї держави.

17.08.2018 р. Управління Державної міграційної служби України в Київській області звернулося до Посольства Російської Федерації в Україні з листом за № 3201.3.1-4535/32.2-18 у якому просило підтвердити чи спростувати факт видачі позивачеві довідки про припинення громадянства Російської Федерації № 269098152 від 12.08.2013 р.

Листом № 4177/к від 05.09.2018 р. Консульський відділ Посольства Російської Федерації в Україні повідомив, що довідка № 269098152 від 12.08.2013 р. щодо ОСОБА_1 Консульським відділом Посольства Росії в Україні не видавалась.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.11.2018 р. у справі № 826/12922/18 визнано протиправним та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 30.07.2018 р. та зобов`язано поновити громадянство позивачеві.

04.12.2018 р. Управління Державної міграційної служби України в Київській області повторно звернулося до Посольства Російської Федерації в Україні з листом за № 3201.6-7337/32.1 у якому просило надати наступну інформацію:

- чи видавалася довідка від 12.08.2013 року №269098152, щодо припинення громадянства Російської Федерації ОСОБА_1 .?;

- чи є ОСОБА_1 громадянином Російської Федерації? Якщо ні, то коли громадянство було припинено?;

- коли ОСОБА_1 здав паспорти громадянина Російської Федерації та паспорт або паспорти Російської Федерації для виїзду за кордон?

Листом № 6022 від 11.12.2018 р. Консульський відділ Посольства Російської Федерації в Україні повідомив, що довідка № 269098152 від 12.08.2013 р. щодо ОСОБА_1 Консульським відділом Посольства Росії в Україні не видавалась. Інформацією щодо приналежності ОСОБА_1 до громадянства Російської Федерації, наявності/вилучення у нього паспорта громадянина Російської Федерації та/чи паспортів, що підтверджують особу громадянина Російської Федерації за межами території Російської Федерації, консульський відділ не володіє.

На підставі подання від 29.12.2018 р. Управлінням Державної міграційної служби України у Київській області прийнято рішення від 02.01.2019 р. про скасування рішення від 13.08.2013 р. про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

Назване рішення вмотивовано тим, що громадянство України набуто шляхом обману, а саме: позивач не виконав зобов`язання припинити іноземне громадянство (надання довідки про припинення громадянства Російської Федерації від 12.08.2013 року № 269098152, видача якої не підтверджена відповідно до листа Консульського відділу Посольства Російської Федерації в Україні № 4177/к від 05.09.2018 року).

Висновки суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача під час проведення перевірки сторонами не оспорюються.

З огляду на приписи статті 308 КАС України справа переглядається в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також з урахуванням аргументів, викладених у відзивах на апеляційну скаргу.

Задовольняючи позов частково, окружний адміністративний суд дійшов висновку про протиправність рішення від 02.01.2019 р. з огляду на те, що позивачем виконано обов`язок припинити іноземне громадянство шляхом подання довідки № 269098152 від 12.08.2013 р. і належні та допустимі докази, якими в даному випадку є вирок суду, того, що ОСОБА_1 набув громадянство України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України у матеріалах справи відсутні.

На думку колегії суддів, зазначений висновок суду є наслідком неповного з`ясування судом обставин справи та неналежного застосування нормативно-правових актів, що регулюють ці правовідносини.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 р. № 2235-III (надалі за текстом - «Закон № 2235-III»).

Пунктом 2 частини 1 статті 6 цього Закону передбачено, що громадянство України набувається за територіальним походженням.

Згідно частини 1 статті 8 Закону № 2235-III особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства (тут та надалі норми у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 5 названої статті Закону № 2235-III установлено, що іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затверджено Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 р. (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 р. № 588/2006) (надалі за текстом - «Порядок»).

За змістом пункту 24 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа серед іншого подає зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Згідно пункту 92 Порядку органи міграційної служби приймають рішення про оформлення набуття громадянства України, зокрема, за територіальним походженням.

Пунктом 119 Порядку установлено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до статті 21 Закону № 2235-III рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Згідно пункту 88 Порядку для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону).

Із наведеного випливає, що обман, внаслідок якого особа набула громадянство України, може полягати не лише у повідомленні недостовірних відомостей, а й у невиконанні цією особою взятих на себе зобов`язань припинити іноземне громадянство, без чого набуття громадянства є неможливим.

У контексті наведеного, суд першої інстанції помилково послався на те, що довідка про припинення громадянства подана позивачем після прийняття відповідачем рішення від 13.08.2013 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, тобто не впливала на рішення Управління Державної міграційної служби України у Київській області.

Звертаючись до фактів цієї справи колегія суддів враховує, що обов`язок припинити громадянство Російської Федерації і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства виданий уповноваженим на те органом покладено саме ОСОБА_1

Тобто, невиконання однієї з цих умов (не припинення громадянства Російської Федерації або неподання відповідного документу) є підставою для порушення питання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Як зазначалось вище, на підтвердження взятих на себе зобов`язань позивачем подано довідку Посольства Російської Федерації в Україні № 269098152 від 12.08.2013 р., згідно якої рішенням від 09.08.2013 р. ОСОБА_1 дозволено вихід з громадянства Російської Федерації.

Разом з тим, листами № 4177/к від 05.09.2018 р. та № 6022 від 11.12.2018 р. Консульський відділ Посольства Російської Федерації в Україні повідомив, що довідка № 269098152 від 12.08.2013 р. щодо ОСОБА_1 Консульським відділом Посольства Росії в Україні не видавалась.

Судова колегія відхиляє твердження позивача про те, що названі листи не можуть бути прийняті в якості доказу, оскільки вони складені Консульським відділом Посольства Російської Федерації в Україні, тоді як ОСОБА_1 звертався безпосередньо до Посольства Російської Федерації в Україні,

Посольство, як дипломатичне представництво іноземної держави на території іншої країни, вирішує політичні питання.

Водночас, розгляд питань, що виникають у фізичних та юридичних осіб, у тому числі і щодо громадянства, належить до компетенції консульств чи консульських відділів.

При цьому, у суді першої інстанції відповідач звертав увагу на те, що надана ОСОБА_1 довідка № 269098152 від 12.08.2013 р. про припинення громадянства Російської Федерації не відповідає вимогам наказу Міністерства закордонних справ Російської Федерації № 11434 від 10.07.2012 р.

Так, пунктом 1 цього наказу затверджено зразки довідок, які видаються дипломатичними представництвами та консульськими установами Російської Федерації на підтвердження припинення громадянства Російської Федерації, відсутності громадянства російської Федерації або прийому до розгляду заяви з питань громадянства Російської Федерації.

Зокрема, довідка про припинення громадянства видається за формою № 7, тоді як позивач надав довідку за формою № 9, а остання визначає зразок для довідок про прийняття до розгляду заяви з питань громадянства Російської Федерації.

Не можливо погодитись і з посиланням суду першої інстанції на відсутність вироку щодо ОСОБА_1 у кримінальній справі за статтею 358 Кримінального кодексу України, якою передбачено відповідальність за підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів.

Рішення від 02.01.2019 р. було прийнято Управлінням Державної міграційної служби України у Київській області не у зв`язку з поданням позивачем фальшивих документів, а зв`язку з набуттям останнім громадянства внаслідок обману, який полягає к невиконанні зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Не може бути доказом виконання такого зобов`язання лист Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації № 3/22 від 30.03.2017 р., згідно якому ОСОБА_1 05.01.2014 р. в`їхав, а 07.01.2014 р. виїхав з Російської Федерації як іноземний громадянин.

Із матеріалів справи вбачається, що 21.08.2013 р. позивач отримав паспорт громадянина України і той факт, що він перетинав кордон за цим паспортом, не свідчить про припинення ним громадянства Російської Федерації.

Помилковим є посилання позивача на правову позицію висловлену Верховним Судом у постанові від 14.11ю.2018 р. у справі № 820/1293/16.

У названій справі рішення про набуття громадянства було скасоване органом Державної міграції служби у зв`язку з встановленням факту подання особою фальшивих документів.

Водночас, у цій справи підставою для прийняття рішення стало набуття громадянства внаслідок обману у формі невиконання зобов`язань припинити іноземне громадянство.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 12 листопада 2013 р.

Головуючий суддя І.О. Лічевецький

суддя В.О. Аліменко

суддя Л.Т. Черпіцька