Справа № 404/4481/19
Суддя: Бершадська О. В.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/4481/19
Номер провадження 2-а/404/254/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Гуйван О.В.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач, третя особа-не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного провадження з викликом сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Наконечного Вячеслава Віталійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом, яким просить визнати дії відповідача неправомірними та скасувати постанову серії НК №692203 від 23 червня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а зазначену справу про адміністративне правопорушення закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що вважає дії інспектора протиправними, а постанову незаконною, винесену з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, згідно п.п. 8.7.3 (ґ) зазначено, що жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, а е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Однак, зупинитись негайно при зміні сигналу світлофора із зеленого на жовтий не мав можливості, оскільки зупинився б за стоп лінією і тоді дійсно порушив би правила дорожнього руху.

Крім того, здійснив рух на миготливий сигнал світлофора зеленого кольору, який попереджає про зміну кольору світлофора із зеленого на жовтий. До того ж, рухався відповідно до п.п. 8.11 ПДР, тобто водіям, які у разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстренного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вважає, що жодних з перелічених пунктів ПДР не порушував, та нікому не створював небезпеки. Крім того, постанову не можливо прочитати, не можливо розібрати посаду, повне найменування органу внутрішніх справ, спеціальне звання, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка винесла її. Інспектором не розяснено його права.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 липня 2019 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження. Призначено судове засідання, з викликом сторін.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2019 року, за клопотанням позивача, проведено заміну первісного відповідача належним (а.с.29).

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пославшись на обставини, викладені у позові.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся , через канцелярію суду, надав відзив на позов, згідно якого вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. Вважає свої дії законними та такими, що вчиненні у межах правового поля. Оскаржувана постанова складена ним у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Як доказ по справі додав відео-фіксацію з місця адміністративного правопорушення від 23.06.2019 року, що здійснювалася на нагрудний відео реєстратор згідно ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», а також пояснення, які були надані позивачем до оскаржуваної постанови( а.с. 10-18).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, її представик в судове засідання не зявився, повідомлявся належно, письмових пояснень не подав.

Заслухавши виступ позивача, дослідивши матеріали справи(в т.ч. оглянувши відео фіксацію), суд вважає, що заявлені вимоги слід залишити без задоволення, з наступного.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 23 червня 2019 року 21:43 ОСОБА_1 , в м. Кропивницькому вул. Холодноярська, 2 керуючи транспортним засобом Volvo XC90, державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора(червоний), чим порушив п. 8.7.3 е ПДР України.

По факту вчинення правопорушення 23 червня 2019 року інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенантом поліції Наконечним В.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №692203, якою прийнято рішення до ОСОБА_1 застосувати адміністративне стягнення -штраф у розмірі 425,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП (а.с. 16).

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до п. 8.7.3 е Правил, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

За приписами ч. 2 ст. 122 КУпАП , порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частиною 1 ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ч. 2 ст. 122 КУпАП .

Статтею 258 КУпАП визначаються перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, приписами даної норми визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Частиною 2 ст. 257 КУпАП також передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів. Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2019 року у справі №524/4247/17, провадження №К/9901/23689/18, погодився з висновком судів попередніх інстанції, що "наданий Відповідачем до суду відеозапис, в якому зафіксований момент правопорушення є належним та допустимим доказом згідно статті 73 - 74 КАС України". Також зазначив, що "не заслуговують уваги доводи позивача про те, що відеозапис, здійснений на відеокамеру поліцейського, не є доказом по справі, оскільки згідно наказу МВС України № 111 27 березня 2009 року "Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС" інспектор ДПС має право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР …

Враховуючи те, що наданий відповідачем відеозапис містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 8.7.3 "е" ПДР, він має розглядатись судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.

Зазначений речовий доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи".

Отже, наданий до суду відеозапис ( зокрема 6 файл) є належним та допустимим доказом, що свідчить про порушення позивачем вимог п. 8.7.3 "е" ПДР та спростовує доводи позивача щодо відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КупАП.

Щодо позовних вимог про визнання дій інспектора неправомірними, то суд зазначає, що ці дії охоплюються вимогами про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому розгляду не підлягають.

Посилання позивача на той факт? , що оскаржувана постанова не містить опис обставин, не врахування його майнового стану, сумлінного виконання ним Правил, не знайшли свого підтвердження та було спростовано відповідачем.

Таким чином, на виконання ч. 2 ст. 77 КАС України суб`єкт владних повноважень довів суду правомірність прийняття постанови серії НК№692203 від 23.06.2019 року, тому суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В п. 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України" (Заява N63566/00) Європейський суд з прав людини нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N303-A, параграф 29). Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Наконечного Вячеслава Віталійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення, а постанову інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Наконечного Вячеслава Віталійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 692203 від 23.06.2019 року відносно ОСОБА_1 -залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи: позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; відповідач: інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Наконечний Вячеслав Віталійович, місцезнаходження: вул. Юрія Бутусова, 22-Б, м. Кропивницький;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Юрія Бутусова, 22-Б, м. Кропивницький.

Повне судове рішення складено 15.11.2019 року

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда