Справа № 320/6000/18
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 листопада 2019 року

Київ

справа №320/6000/18

адміністративне провадження №К/9901/30687/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Усенко Є.А., Хохуляка В.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, яке є правонаступником Головного управління ДФС у Київській області, на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2019 у справі №320/6000/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СА-ГА» до Головного управління ДФС у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області (далі - ГУ ДПС) на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2019 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Київській області (далі - ГУ ДФС) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.01.2019.

З касаційної скарги вбачається, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2019 у задоволенні клопотання ГУ ДФС про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, апеляційну скаргу у цій справі залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом надання заяви про поновлення строку у якій вказати інші підстави для поновлення строку. Підставою для залишення апеляційної скарги без руху стало зокрема те, що апеляційну скаргу подано після спливу строку встановленого для її подання та наведені скаржником підстави для його поновлення визнані судом неповажними, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційним судом встановлено, що апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 03.01.2019 подано 23.08.2019 , тобто після спливу строку на апеляційне оскарження. При цьому, вперше апеляційну скаргу ГУ ДФС подало 10.02.2019, яка ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2019 залишена без руху у зв`язку з несплатою судового збору. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про продовження процесуального строку для усунення недоліків задоволено та надано ГУ ДФС додатковий строк для усунення недоліків до 01.04.2019. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 у задоволенні повторного клопотання про продовження строку для усунення недоліків відмовлено та апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

У клопотанні про поновлення строку відповідачем зазначено, що первинна апеляційна скарга подана в межах строку на її подання, однак, скаржник був позбавлений можливості сплатити судовий збір, у зв`язку з відсутністю коштів на відповідних рахунках, а наразі такий судовий збір сплачено, а тому пропуск такого строку стався з поважних причин.

Апеляційний суд, оцінивши наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження дійшов висновку, що зазначені ГУ ДФС причини пропуску строку апеляційного оскарження є неповажними, оскільки апелянт у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не наводить жодних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які б могли бути розцінені судом як поважні, тобто такі, які об`єктивно зумовили зволікання апелянта із поданням належним чином оформленої апеляційної скарги, зокрема, вже після того, як ГУ ДФС було сплачено судовий збір за подання такої апеляційної скарги (згідно платіжного доручення №539 судовий збір сплачено ще 18.03.2019, а з апеляційною скаргою скаржник звернувся лише через п`ять місяців після сплати судового збору - 23.08.2019), при цьому ГУ ДФС жодним чином не обґрунтовано причини такого зволікання з поданням апеляційної скарги

Як вбачається з оскаржуваної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2019 на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції 04.10.2019 ГУ ДФС подало клопотання, в якому просило поновити строк на апеляційне оскарження, пояснюючи пропуск цього строку неможливістю вчасної сплати судового збору у зв`язку з обмеженим фінансуванням.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд виходив з того, що апелянт звернувся з повторною апеляційною скаргою 23.08.2019, тобто через 7 місяців з моменту отримання копії оскаржуваного рішення, через 5 місяців з моменту отримання копії ухвали про залишення його первинної апеляційної скарги без руху, якою йому вже було роз`яснено, в чому полягають недоліки апеляційної скарги та порядок їх усунення, та через 5 місяців з моменту сплати судового збору, тобто коли відпали обставини, які перешкоджали відкриттю провадження за його первинною апеляційною скаргою, і тим самим пропустив 30-денний строк на апеляційне оскарження рішення від 03.01.2019, встановлений ст. 295 КАС України. При цьому, заявлене скаржником при поданні апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що первинна апеляційна скарга була подана ним в межах строку, встановленого КАС України, однак, скаржник був позбавлений можливості сплатити судовий збір у зв`язку з відсутністю коштів на відповідних рахунках, а наразі такий судовий збір сплачено, а тому пропуск такого строку стався з поважних причин, не було оцінено судом як таке, що належним чином обґрунтовує поважність причин пропуску такого строку. Судом зазначено, що апелянтом не наведено жодних істотних причин, які об`єктивно (через незалежні від його волі обставини) зумовили зволікання апелянта із поданням належним чином оформленої апеляційної скарги, зокрема вже після того, як ГУ ДФС було сплачено судовий збір за подання такої апеляційної скарги, а посилання на неможливість вчасної сплати судового збору не може вважатися такою поважною причиною. Не надано скаржником належного обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження і на виконання вимог ухвали суду від 16.09.2019, якою було роз`яснено порядок усунення недоліків апеляційної скарги, а також зазначено про наслідки, що застосовуватимуться до апеляційної скарги у разі невиконання вимог ухвали суду, зокрема в частині, що стосується пропуску строку на апеляційне оскарження.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що не погоджується з такими висновками апеляційного суду, оскільки повідомлені ним підстави для поновлення строку є поважними, а судом не враховано, що ГУ ДФС не мало можливості сплатити судовий збір при подачі апеляційної скарги вперше. Затримка подання платіжного доручення пов`язана зі специфікою його сплати та тим, що платіжні доручення надходять до юридичного управління не у день сплати. Звертає увагу на конституційне закріплення права на апеляційне і касаційне оскарження судового рішення.

Проте, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків апеляційного суду, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційним судом прийнято правильне рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою відповідача, оскільки за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Поряд суд касаційної інстанції зазначає, що виникнення організаційних чи фінансових складнощів у суб`єкта владних повноважень для сплати судового збору є суто суб`єктивною перешкодою для своєчасного оскарження судового рішення в апеляційному порядку, яка має підтверджуватись належними доказами. Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Слід зазначити, що право на апеляційний та у визначених законом випадках касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 КАС України, у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на наведене та виходячи з того, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та доводи наведені у касаційній скарзі не спростовують наведеного, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 133, 169, 295, 299, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області, яке є правонаступником Головного управління ДФС у Київській області, на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2019 у справі №320/6000/18.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Є.А. Усенко

В.В. Хохуляк ,

Судді Верховного Суду