Справа № 420/4150/19
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4150/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколенко О.М.;

за участю:

секретаря судового засідання - Хлевитської С.І.,

представника позивача - Яловенко К.Б. (адвоката, згідно ордеру),

представника відповідача - Щура А.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою колективного підприємства "АСЕМ" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява колективного підприємства "АСЕМ" (далі - позивач, підприємство, КП "АСЕМ") до Головного управління ДФС в Одеській області (далі - відповідач, ГУ ДФС в Одеській області, контролюючий орган), в якій позивач просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30 травня 2019 року, прийняте Головним управлінням ДФС в Одеській області, яким КП "АСЕМ" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 854000,00 грн.

В позовній заяві зазначено, що на підставі направлень від 26.03.2019 року, виданих ГУ ДФС в Одеській області, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 77 статті 77 ПК України, плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за березень 2019 року, на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області № 1655 від 09.03.2019 року, проведена планова виїзна документальна перевірка КП «АСЕМ» (код за ЄРДПОУ 22466727) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року. За результатами перевірки ГУ ДФС в Одеській області було складено акт перевірки від 24.04.2019 року № 000243/15-32-14-04-/22466727. Як вказано в позовній заяві, на підставі висновків зазначеного акта перевірки, відповідачем 30 травня 2019 року прийнято податкове повідомлення-рішення №4, яким КП «АСЕМ» збільшено суму грошового зобов`язання за податком на додану вартість на загальну суму 854000 грн., в тому числі 683200 грн. (податкове зобов`язання) та 170000 грн. (штрафні санкції).

Позивач не погоджується з донарахуванням податкових зобов`язань у розмірі 854000 грн. та з висновками контролюючого органу, наведеними в акті, та вважає їх безпідставними, а податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Так, позивач зазначає, що відповідач вважає обґрунтовано доведеним фактом те, що контрагенти позивача не є фактичними товаровиробниками та/або імпортерами товарів, що поставлялись, а також безпосередньо не виконували роботи (послуги), зазначені в актах виконаних робіт, що доводиться відповідачем лише шляхом посиланням на податкову інформацію, що міститься в інформаційних базах даних ДФС «Податковий блок» та АІС ОР «Податки».

Як вказано в позовній заяві, щодо ТОВ «Укрстімрайд», ТОВ «Плайлоджик», ТОВ «Техноріч» та ТОВ «Інтермедіал» ГУ ДФС в Одеській області посилається на встановлення відсутності трудових ресурсів, яка б була достатньою для самостійного виконання робіт (надання послуг) та постачання ТМЦ. Щодо ТОВ «Старк-Смарт Трейдінг» та ТОВ «Деко Стайл» відповідач посилається на встановлення розбіжностей між податковими зобов`язаннями постачальника та податковим кредитом покупця. Щодо інших контрагентів відповідач взагалі наводить реквізити податкової інформації без зазначення конкретних фактів чи підстав для встановлення порушення податкового законодавства.

На думку позивача, відповідач посилається на встановлення розбіжностей між податковими зобов`язаннями постачальника та податковим кредитом покупця, наводить реквізити податкової інформації без зазначення конкретних фактів чи підстав для встановлення порушення податкового законодавства, що є неналежним обґрунтуванням наявності порушення податкового законодавства з боку позивача. Також, позивач вказує, що відповідач зазначаючи в акті перевірки про наявність відповідних розбіжностей між податковими зобов`язаннями постачальника та податковим кредитом покупця, не проводив позапланові виїзні перевірки, зустрічні звірки, а всі доводи зводяться до посилання на податкову інформацію з баз даних, без аналізу первинних документів таких контрагентів.

При цьому, позивач зауважує на тому, що відповідач надсилав на адресу позивача запит за № 15641/10/15-32-14-14-10 від 06.11.2018 року щодо отримання податкової інформації щодо взаємовідносин з контрагентами, в тому числі щодо правопорушень, які були виявлені під час перевірки. КП «АСЕМ» була надана відповідь за №03-655 від 19.11.2018 р. на вказаний запит.

Позивач вважає, що віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту здійснювалось КП «АСЕМ» правомірно та у повній відповідності до вимог чинного законодавства, що підтверджується наступним.

Так, щодо реальності господарських операцій позивача із його контрагентами, позивач, посилаючись на приписи ст.ст.74,198,201 ПК України, вважає, що законодавством, яке діяло в період, що перевірявся відповідачем, забезпечено існування механізму, який дозволяє перевіряти належність і правомірність податкового кредиту на етапі реєстрації податкової накладної. Таким чином, сам факт реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є свідченням того, що отримання податкового кредиту є правомірним. Підставою для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), є податкові накладні, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Податковий кредит позивача підтверджується податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних. Формування позивачем податкового кредиту відбувалось у повній відповідності до вимог п.198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 та п. 201.10 ст. 201 ПК України, підтверджується податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та первинними документами, які складені з урахуванням вимог чинного законодавства.

Щодо господарських операцій з ТОВ «Інсайт Конект» (), ТОВ «Будторгснаб» (), ТОВ «Новітня інвестиційна компанія» (), ТОВ «БІЛД-СОЛЮШН-ГРУП» (), ТОВ «Укрстімрайд» (), ТОВ «Полюс Капітал» (), ТОВ «Плайлоджик», ТОВ «Техноріч» (), ТОВ «Старк-Смарт Трейдінг» (), ТОВ «Деко Стайл» (), ТОВ «Інтермедіал» (), ТОВ «НЬЮСІТІ» () позивач зазначив, що право на податковий кредит підтверджується зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними, а реальність здійснення господарської операції, в тому числі факт споживання в господарській діяльності, підтверджують первинні документи, зокрема, договори купівлі-продажу, специфікації, договори підряду, договори субпідряду, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акти приймання-передачі виконаних будівельних робіт, договірні ціни на проведення та монтаж робіт, видаткові накладні, платіжні доручення, тощо.

При цьому, позивач у позовній заяві наводить детальний опис вищевказаних господарських операцій із посиланням на первинні та інші супутні їм документи, щодо їх здійснення.

З урахуванням наведеного в позовній заяві позивач вважає, що висновки відповідача про встановлене ним у ході перевірки документальне не підтвердження реальності господарських операцій з питань придбання та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг) по ланцюгу постачання, спростовується належними доказами, які підтверджують не тільки факт придбання товарів (робіт, послуг), але і факт їх подальшої реалізації, тобто використання позивачем у власній господарський діяльності, і, відповідно, податковий кредит по наведеним господарським операціям сформовано у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також, позивач зазначає, що відповідач доводить факт порушення податкового законодавства з боку позивача посиланням на неправомірні дії з боку його контрагентів, та у якості доказу на підтвердження правопорушення з боку КП «АСЕМ», відповідач посилається на порушення п.п. «а»/«б» п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ПК України, вчинені контрагентами підприємства позивача, та на податкову інформацію, яка міститься в інформаційних базах даних щодо контрагентів.

Проте, на думку позивача, порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Позивач вважає, що, якщо податковим органом встановлено неналежне виконання контрагентом позивача своїх податкових обов`язків, відповідальність за їх невиконання або неналежне виконання повинно нести саме це підприємство.

На підтвердження зазначених доводів, позивач послався на практику Європейського суду у справах "Булвес" АД проти Болгарії (заява № 3991/03) та «Інтерсплав проти України», а також на постанову Верховного Суду України у справі № 21-1578 від 13.01.2009 року.

Підсумовуючи викладене у позовній заяві, позивач зазначає, що податкова інформація про відсутність трудових ресурсів, про розбіжності між податковими зобов`язаннями постачальника та покупця, так само як і інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними та допустимими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку та не можуть бути підставою для відповідальності платника податків який діяв правомірно.

Щодо порушення строків визначення суми грошових зобов`язань платника податків, в позовній заяві зазначено, що відповідно до розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до акту перевірки КП «АСЕМ» сума податкових зобов`язань за лютий 2016 року складає 12949 грн., однак відповідачем до суми збільшення грошового зобов`язання вона не включена, з посиланням на положення статті 102 Податкового кодексу України. При цьому, підприємству донараховано податок на додану вартість у розмірі 19731 грн., а також штрафні санкції у розмірі 25 %, що складає 4933 грн. за квітень 2016 року.

Позивач стверджує, що граничний строк подачі декларації за квітень 2016 року сплинув 20 травня 2016 року, а отже донарахування контролюючим органом податкових зобов`язань 30 травня 2019 року за квітень 2016 року суперечить п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України.

Позивач вважає, що правильність зазначених висновків підтверджується постановами Верховного суду, зокрема постановою від 10 травня 2018 року у справі № 820/3544/17, постановою від 05.06.2018 у справі № 824/760/17 та постановою від 28.11.2018 у справі № 808/2282/17.

Таким чином, на переконання позивача, донарахування контролюючим органом сум грошового зобов`язання за період квітень 2016 року в загальній сумі 24664 грн., яка складається з податку на додану вартість у розмірі 19731 грн. та штрафних санкцій у розмірі 25 %, що складає 4933 грн. є протиправним.

За твердженням позивача, всі господарські операції, що здійснювались між позивачем та його контрагентами, вчинені у повній відповідності до вимог законодавства та підтверджуються належними та допустимими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку, підстави для збільшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 683200 грн. відсутні , а отже податкове повідомлення-рішення № від 30 травня 2019 року, прийняте Головним управління ДФС в Одеській області на підставі акту перевірки від 24.04.2019 року № 000243/15-32-14-04-/22466727 є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 16 липня 2019 року позовну заяву КП «АСЕМ» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 12.08.2019 року об 11 год. 50 хв. та встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

02 серпня 2019 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками згідно переліку та доказами його направлення позивачу (т.3 а.с.184-203).

У відзиві на позовну заяву зазначено, що Головне управління ДФС в Одеській області позов не визнає, не погоджується з доводами позивача та вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на фактичні обставини щодо проведення перевірки, та складання за її наслідками акту перевірки і оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а також, наводить опис господарських операцій позивача із його контрагентами із посиланням на первинні та інші супутні їм документи щодо їх здійснення, а саме, господарські договори, акти виконаних робіт,видаткові накладні, податкові накладні, дані бухгалтерського обліку, тощо.

При цьому, як вказує відповідач, при проведенні перевірки було проведено аналіз фінансово-господарської діяльності показників податкової звітності контрагентів позивача у період вчинення правочинів з документального оформлення операцій з постачання товарів (робіт, послуг) для замовників та встановлено, що: підприємства не є фактичними виконавцями робіт (послуг) та фактичними виробниками або імпортерами матеріальних цінностей, що поставлялися; підприємства не подають податкові декларації; кількісний склад працівників складає від 1 до 5 осіб; відсутні на балансі підприємств основні засоби 3 групи (складські приміщення, будівлі, споруди, майданчики для зберігання ТМЦ, тощо).

В свою чергу, щодо використання даної податкової інформації, відповідач зазначив, що в податковій базі є уся інформація по платникам податків, і відповідно, порушення податкової дисципліни контрагентами позивача є підставою для відмови належному платнику податків у праві на податковий кредит.

Щодо нереальності господарських операцій позивача із його контрагентами, відповідач зазначає, що доводи позивача, викладені у п.2.1 (щодо реальності господарських операцій) позовної заяви спростовуються з огляду на: результати аналізу даних податкової звітності по контрагентам КП «АСЕМ»; неможливість встановити наявність складських приміщень, будівель, споруд, майданчиків для зберігання ТМЦ, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, машин, механізмів та обладнання завантажувально-розвантажувальних робіт, транспорту, будь-яких матеріалів (сировини) та товарних запасів, необхідних для ведення господарської діяльності, також, враховуючи відсутність трудових ресурсів у підприємств, яка була б достатньою для самостійного виконання робіт (надання послуг) та постачання ТМЦ, що свідчить, як стверджує відповідач, про нереальність здійснення документально оформлених господарських операцій вказаними суб`єктами, а операції мали одноразовий характер та були проведені у вкрай складних та заплутаних умовах.

На переконання відповідача, встановлено порушення контрагентами КП «АСЕМ» п.п.«а»/«б» п. 185.1 ст. 185. п. 18І7.1 ст. 187 Податкового кодексу Україні, тобто, встановлено документальне не підтвердження реальності господарських операцій з питань придбання та подальшої реалізації товарів по ланцюгу постачання, що призвело до неправомірного визначення вище переліченими платниками податків сум податкових зобов`язань при продажу товарів (робіт, послуг). При цьому, документальною перевіркою платника податків встановлено та обґрунтовано те, що зазначені контрагенти не являються фактичними товаровиробниками та/або імпортерами товарів, що поставлялись, а також безпосередньо не виконували роботи (послуги), зазначені в актах виконаних робіт (складених для КП «АСЕМ»), а також встановлено відсутність можливості придбання таких товарів (робіт, послуг) у третіх осіб, тобто, вказані обставини свідчать про нереальність здійсненних господарських операцій на загальну суму ПДВ 696149,00 грн.

На думку відповідача, дані обставини свідчать про невідповідність придбаного та реалізованого товару «скрутку». На підтвердження вказаних доводів, відповідач послався на правову позицію, викладену у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду м. Одеси від 13.11.2018 року №815/6476/17 та постанову Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №804/4434/15.

Щодо порушення строків визначення суми грошових зобов`язань платника податків, відповідач вказує на помилкове застосування позивачем норми ст. 102 ПК України та зазначає, що усі нарахування, зазначені у додатку до рішення «розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до акту перевірки КП «АСЕМ», згідно якого граничний термін (квітень) закінчується саме 31.05.2016 року, а отже усі нарахування проводились згідно чинного законодавства, відповідно до пункту 102.1 ст.102 ПК України.

Окрім іншого, відповідач у відзиві на позовну заяву звернув увагу на наявність

вироку Святошинського районного суду м. Києва від 14.07.2017 року у справі №759/10032/17 по кримінальному провадженню № 0000099, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України (щодо внесення завідомо неправдивих відомостей у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та які у подальшому подано для проведення такої реєстрації TOB «ПОЛЮС-КАПІТАЛ», TOB «ІНВЕСТ-ТУР СТАНДАРТИ» та TOB «ОВГ ГРУП»).

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Зважаючи на фактичне перебування головуючого судді на лікарняному в період з 26.07.2019 року по 13.08.2019 року включно, підготовче засідання, призначене на 12.08.2019 року об 11 год. 50 хв., перенесено на 20.08.2019 року на 15 год. 00 хв.

20 серпня 2019 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів згідно з додатком (т.3 а.с.205-210).

Також, 20 серпня 2019 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (т.3 а.с.211-214), в якій позивач зазначив, що:

- чинне законодавство не передбачає такої підстави для відмови у праві на податковий кредит, як порушення податкового законодавства з боку контрагента платника податків;

- відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України податкові накладні/розрахунки коригування, складені та зареєстровані починаючи з 1 липня 2017 року є належними доказами права платника податків на податковий кредит та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження іншими документами, що податковий кредит був сформований належним чином;

- позивач не погоджується з донарахуванням податку на додану вартість за квітень 2016 року у розмірі 19731 грн., а також штрафних санкцій у розмірі 25 %, що складає 4933 грн., оскільки рішення про таке донарахування прийнято відповідачем 30 травня 2019 року, а дата подання декларації за квітень 2016 року припадала на 20 травня 2016 року, а отже донарахування податку на додану вартість відбулося на 1105 день, що настав за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, виходячи з розрахунку 225 днів (2016 рік) + 365 днів (2017 рік) +365 днів (2018 рік) + 150 днів (2019 рік) = 1105 днів. При цьому, як вказує позивач, відзив не містить обґрунтувань, чому граничний термін закінчується 31 травня 2019 року.

У підготовчому засіданні 20.08.2019 року судом залучено до матеріалів справи додаткові докази та заяви сторін по суті справи, встановлено строк відповідачу для подання заперечень на відповідь на відзив позивача.

Ухвалою суду від 20.08.2019 року продовжено шістдесятиденний строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 16.09.2019 року о 14 год. 00 хв.

27 серпня 2019 року через канцелярію суду від відповідача надішли заперечення на відповідь на відзив разом із доказами направлення їх копії позивачу (т.4 а.с.1-5), в яких відповідач зазначив, що:

- під час проведення перевірки посадовими особами контролюючого органу було проаналізовано інформаційні бази ДФС «Податковий блок» АІС ОР «Податки», ЄРПН, а також первинні документи, бухгалтерський облік, податкову звітність підприємств, після чого зроблено висновок про нереальність господарських операцій з боку позивача та його контрагентів;

- перевірка проводилась з 26.03.2019 - 17.04.2019рр., тобто донарахування проводилось на 1095 день, що настав за днем граничного строку подання податкової декларації, виходячи з розрахунку: 215 (2016 рік) + 365 (2017 рік) + 365 (2018 рік) +150 (2019 рік) = 1095 днів. При цьому, 19.05.2016 - дата подання декларації за квітень; 20.05.2016 - перебіг строку подання декларації + 10 днів для сплати податкового зобов`язання, це 30.05.2016 - дата, з якої починається донарахування ПДВ; 30.05.2019 - рішення контролюючого органу про донарахування.

12 вересня 2019 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи узагальненої податкової інформації щодо контрагентів КП «АСЕМ» з доказами направлення їх на електронну пошту позивача та його представника (т.4 а.с.6-77).

У підготовчому засіданні 16.09.2019 року судом залучено до матеріалів справи заперечення відповідача, клопотання відповідача про залучення додаткових доказів разом із додатками та доказами направлення на електронну адресу позивача та представника позивача, задоволено клопотання представника позивача про надання часу для уточнення позовних вимог та надання до суду письмових пояснень, і оголошено перерву у підготовчому засіданні до 30.09.2019 року о 12 год. 00 хв.

У підготовчому засіданні 30.09.2019 року представником позивача подано до суду: заяву про уточнення позовних вимог в частині визнання протиправним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, письмові пояснення щодо розміщення первинних документів в матеріалах справи відносно господарських операцій із контрагентами позивача, письмові пояснення щодо поданої відповідачем 12.09.2019 року податкової інформації щодо контрагентів КП «АСЕМ» (т.4 а.с.82-102).

У заяві про уточнення позовних вимог представник позивача виклав позовні вимоги у наступній редакції: «визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №4 від 30 травня 2019 року, прийняте Головним управлінням ДФС в Одеській області на підставі Акту від 24.04.2019 року №000243/15-32-14-04-/22466727, яким КП «АСЕМ» збільшено суму грошового зобов`язання за податком на додану вартість на загальну суму 854000 гривень, в тому числі податкове зобов`язання у сумі 683200 грн., та штрафні санкції у сумі 170800 грн.».

Під час підготовчого засідання 30.09.2019 року судом залучено до матеріалів справи вищевказані докази, пояснення та заяви до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 30.09.2019 року судом закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 07.10.2019 року о 16 год. 00 хв.

У судовому засіданні 07.10.2019 року судом частково заслухано вступне слово представника позивача та, з метою з`ясування питань, які виникли під час вступного слова представника позивача, у судовому засіданні оголошено перерву до 23.10.2019 року о 14 год. 00 хв.

23 жовтня 2019 року під час судового засідання представник позивача подав до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи разом із додатками згідно переліку (т.4 а.с.116-184).

У судовому засіданні 23.10.2019 року судом залучено до матеріалів справи клопотання представника позивача про приєднання доказів до матеріалів справи разом із додатками згідно переліку, продовжено заслуховування вступного слова представника позивача та, з метою з`ясування питань, які виникли під час вступного слова представника позивача, у судовому засіданні оголошено перерву до 31.10.2019 року о 15 год. 40 хв.

Під час судового засідання 31.10.2019 року представником позивача подано до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи разом із додатками згідно переліку (т.4 а.с.190-219).

У судовому засіданні 31.10.2019 року судом залучено до матеріалів справи клопотання представника позивача про приєднання доказів до матеріалів справи разом із додатками згідно переліку, продовжено заслуховування вступного слова представника позивача, заслухано вступне слово представника відповідача та, з метою з`ясування питань, які виникли під час вступного слова позивача, у судовому засіданні оголошено перерву до 05.11.2019 року об 11 год. 00 хв.

05 листопада 2019 року засобами електронної пошти та додатково у судовому засіданні 05.11.2019 року представником позивача подано до суду письмові пояснення із деталізацією господарських операцій КП «АСЕМ» з контрагентами (т.4 а.с.225-239).

Під час судового засідання 05.11.2019 року представником позивача надано до суду заяву про надання доказів про розмір судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У судовому засіданні 05.11.2019 представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, відповіді на відзив, додаткових письмових поясненнях, наданих під час вступного слова поясненнях та зважаючи на подані до суду докази.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.11.2019 заявлений позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, у запереченнях на відповідь на відзив, у вступному слові, а також, зважаючи на подані до суду докази.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, їх промову в судових дебатах, ознайомившись із заявами сторін по суті справі, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються ці заяви, та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні обставини.

КП «АСЕМ» () зареєстровано як юридична особа 24.11.1994 року, перебуває на обліку в ГУ ДФС в Одеській області (Північне управління у м. Одесі, Суворовська державна податкова інспекція). Позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість з 15.09.1997 року.

06 листопада 2018 року відповідачем на адресу позивача направлено запит №15641/10/15-32-14-14-10 про надання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень щодо господарських операцій з контрагентами КП «АСЕМ»: ТОВ «ДОНАТЕК», ТОВ «ПРАЙД ТРЕЙД ГРУП», ТОВ «КЕНТО СОЮЗ», ТОВ «СТАРК-СМАРТ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «НІК», ТОВ «БІЛД-СОЛЮШН-ГРУП», ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ», ТОВ «ПЛАЙЛОДЖИК», ТОВ «ТЕХНОРІЧ» (т.1 а.с.90-93).

Листом від 19.11.2018 року за №03-655 позивачем направлено на адресу відповідача пояснення щодо податкової інформації разом з їх документальним підтвердженням щодо контрагентів, зазначених у запиті відповідача №15641/10/15-32-14-14-10 від 06.11.2019 року, за період з жовтня 2015 року по жовтень 2017 року, а саме по: ТОВ «ДОНАТЕК», ТОВ «ПРАЙД ТРЕЙД ГРУП», ТОВ «КЕНТО СОЮЗ», ТОВ «СТАРК-СМАРТ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «НІК», ТОВ «БІЛД-СОЛЮШН-ГРУП», ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ», ТОВ «ПЛАЙЛОДЖИК», ТОВ «ТЕХНОРІЧ» (т.1 а.а.94-95).

Судом встановлено, що наказом Головного управління ДФС в Одеській області від 07.03.2019 року №1697 відповідно до плану-графіка на 2019 рік проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання, призначено проведення документальної планової виїзної перевірки КП «АСЕМ» (код за ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року з 28 березня 2019 року тривалістю 10 робочих днів (т.3 а.с.206).

На підставі направлень від 26.03.2019 року, виданих ГУ ДФС в Одеській області (т.3 а.с.190-196), відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 77 статті 77 ПК України, наказу ГУ ДФС в Одеській області № 1697 від 07.03.2019 року, проведена планова виїзна документальна перевірка КП «АСЕМ» (код за ЄРДПОУ 22466727) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року.

У зв`язку із проведення документальної планової виїзної перевірки, відповідачем 28.03.2019 року надано позивачу запит від 26.03.2019 року щодо надання документів (копій документів) у термін до 14 год. 00 хв. 01.04.2019 року, що стосуються предмета перевірки за період, який підлягає перевірці, зокрема, первинні документи щодо господарських операцій КП «АСЕМ» із такими контрагентами: ТОВ «БУДТОРГСНАБ», ТОВ «БІЛД-СОЛЮШН-ГРУП», ТОВ «НІК», ТОВ «УКРСТІМРАЙД», ТОВ «ДЕКО-СТАЙЛ», ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ», ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ», ТОВ «ОДЕСА ТРАНС 2017», ТОВ «СТАРК-СМАРТ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «АРБУПЛАН», ТОВ`ТЕХНОРІЧ», ТОВ «КАРІБУС» (т.3 а.с.208-209).

Як зазначає відповідач, 27.03.2019 року підприємством надано письмові пояснення та відмовлено у надані копій витребуваних документів, посилаючись на те, що такі документи вже надавались на офіційний запит органу ДФС.

Наказом Головного управління ДФС в Одеській області від 10.04.2019 № 2727 продовжено термін проведення документальної планової виїзної перевірки з 11 квітня 2019 року тривалістю 5 робочих днів (т.5 а.с.230). Копію наказу та відповідне направлення вручено представнику позивача під підпис (т.3 а.с.207).

За результатами вказаної перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області складено акт перевірки № 000243/15-32-14/22466727 від 24.04.2019 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки Колективного підприємства «АСЕМ», , тел. 741-15-71, електронна пошта: , податкового, законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018» (т.1 а.с.38-66), яким встановлено порушення КП «АСЕМ», зокрема:

- п.198.3 ст.198 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження ПДВ на суму 696149 грн., у тому числі по періодам: лютий 2016 року - 12949 грн., квітень 2016 року - 19731 грн., травень 2016 року - 10082 грн., червень 2016 року - 5000 грн., вересень 2016 року - 9000 грн., жовтень 2016 року - 3608 грн., листопад 2016 року - 13370 грн., грудень 2016 року - 891 грн., вересень 2017 року - 181439 грн., жовтень 2017 року - 150755 грн., грудень 2017 року - 70026 грн., вересень 2018 року - 17126 грн., жовтень 2018 року - 51869 грн., листопад 2018 року - 150303 грн.

Також, відповідачем складено додатки до акта перевірки (т.1 а.с.68-87).

На підставі вищевказаних висновків акта перевірки, Головним управлінням ДФС в Одеській області 30.05.2019 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким КП «АСЕМ» збільшено суму грошового зобов`язання за податком на додану вартість на загальну суму 854000 гривень, в тому числі, за податковими зобов`язаннями - 683200 грн. та 170800 грн. - за штрафними санкціями (т.1 а.с.88). До вказаного податкового повідомлення-рішення відповідачем складено розрахунок штрафних санкцій, згідно якого по визначеним сумам податкового зобов`язання визначено суму штрафних санкцій у розмірі 25% (т.1 а.с.89).

Не погодившись з висновками податкового органу та прийнятим Головним управлінням ДФС в Одеській області податковим повідомленням-рішенням від 30.05.2019 року №, позивач оскаржив вказане рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що винник між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірне податкове повідомлення-рішення, яким позивачу збільшено суму грошових зобов`язань з податку на додану вартість та застосовано штрафні санкції, базуються на викладених в акті перевірки висновках податкового органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України.

Вказані висновки відповідача в акті перевірки обґрунтовані таким.

У п.3.1.2.2. акта перевірки «Податковий кредит» зазначено, що перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 встановлено його завищення на суму 696149 грн., у тому числі по періодам: лютий 2016 року - 12949 грн., березень 2016 року - 8293 грн., квітень 2016 року - 11438 грн., травень 2016 року - 10082 грн., червень 2016 року - 5000 грн., вересень 2016 року - 9000 грн., жовтень 2016 року - 3608 грн., листопад 2016 року - 14261 грн., вересень 2017 року - 181439 грн., жовтень 2017 року - 150755 грн., грудень 2017 року - 70026 грн., вересень 2018 року - 17126 грн., жовтень 2018 року - 51869 грн., листопад 2018 року - 150303 грн.

Як зазначено в акті перевірки, в ході проведення перевірки на ім`я керівника КП «АСЕМ» надано письмовий запит від 26.03.2019 року «Про надання копій документів щодо взаємовідносин з цілою низкою контрагентів, на який КП «АСЕМ» 27.03.2019 року надало письмові пояснення та відмовило у наданні копій витребуваних документів, посилаючись на те, що такі документи вже надавались на письмовий запит органу ДФС.

Перевіряючі в акті перевірки зазначають, що ретельним вивченням наданих до перевірки документів встановлено, що з метою провадження господарської діяльності КП «АСЕМ» було укладено ряд господарських договорів щодо придбання сировини, техніки, обладнання та виконання робіт (послуг) з наступними контрагентами, в результаті яких позивачем сформовано податковий кредит у перевіряємому періоді, а саме з: ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ» - 20122,00 грн.; ТОВ «БУДТОРГСНАБ» - 1263,00 грн.; ТОВ «НОВІТНЯ ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» - 11438,00 грн.; ТОВ «УКРСТІМРАЙД» - 10060,00 грн.; ТОВ «БІЛД-СОЛЮШН-ГРУП» - 9000,00 грн.; ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ» - 17753,00 грн.; ТОВ «ПЛАЙЛОДЖИК» - 181439,00 грн.; ТОВ`ТЕХНОРІЧ» - 150755,00 грн.; ТОВ «СТАРК-СМАРТ ТРЕЙДІНГ» - 70026,00 грн.; ТОВ «ДЕКО-СТАЙЛ» - 17126,00 грн.; ТОВ БК «НЬЮ СІТІ» - 150303,00 грн.; ТОВ «ІНТЕРМЕДІАЛ» - 51869,00 грн.

При цьому, відповідачем на сторінках 9-15 акту перевірки наведено детальний опис вищевказаних господарських операцій позивача з його контрагентами із посиланням на укладені господарські договори між ними, акти виконаних робіт, податкові накладні, видаткові накладні, дані бухгалтерського обліку, та, зокрема, зазначається, що КП «АСЕМ» на підставі укладених господарських договорів отримувались від контрагентів будівельні матеріали та роботи згідно видаткових накладних та актів виконаних робіт (надання послуг), які оплачувались згідно виставлених рахунків на оплату, та за правилами «першої події» виписувались податкові накладні.

Відповідач в акті перевірки зазначає, що в ході проведення перевірки використано інформаційні бази даних ДФС «Податковий Блок» та АІС ОР «Податки» та встановлено, що у відношенні наступних контрагентів: ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ», ТОВ «НОВІТНЯ ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», ТОВ «БІЛД-СОЛЮШН-ГРУП», ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ», ТОВ «БК «НЬЮ СІТІ», складено податкову інформацію із посиланням на орган ДФС, який її склав та на номер і дату відповідної інформації.

Відносно інших контрагентів зазначається, що:

- по ТОВ «СТАРК-СМАРТ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ДЕКО-СТАЙЛ»: встановлено розбіжності між податковими зобов`язаннями постачальника та податковим кредитом покупця за даними «Системи співставлення податковою кредиту та податкових зобов`язань на рівні ДФС України»;

- по ТОВ «БУДТОРГСНАБ»: ГУ ДФС в Одеській області складено картку СФП №13/11/15-32-21-06 від 17.01.2018 за фактом скоєння злочину, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України;

- по ТОВ «УКРСТІМРАЙД», ТОВ`ТЕХНОРІЧ», ТОВ «ПЛАЙЛОДЖИК», ТОВ «ІНТЕРМЕДІАЛ»: встановлено відсутність трудових ресурсів у підприємств, яка була б достатньою для самостійного виконання робіт (надання послуг) та постачання ТМЦ.

Крім того, відповідачем в акті перевірки стверджується, що в ході проведення перевірки було проведено аналіз фінансово-господарської діяльності та показників податкової звітності вище перелічених підприємств у період вчинення правочинів з документального оформлення операцій з постачання товарів (робіт, послуг) для замовників, та встановлено наступне:

- підприємства не є фактичними виконавцями робіт (послуг);

- підприємства не є фактичними товаровиробниками та/або імпортерами матеріальних цінностей, що поставлялись;

- встановлено відсутність на балансі підприємств основних засобів 3 групи (складських приміщень, будівель, споруд, майданчиків для зберігання ТМЦ тощо), встановлено відсутність на балансі підприємств основних засобів 4-5 групи (машин, механізмів, обладнання транспорту для транспортування, завантажувально-розвантажувальних робіт тощо), у зв`язку із чим відсутня амортизація основних засобів та нематеріальних активів загальновиробничого (цехового, дільничного, лінійного) призначення, що підтверджується показниками Активів Балансів (або їх відсутністю) по всіх підприємствах за формою № 1-м, а саме: необоротні активи - 0 грн., основні засоби - 0 грн., запаси (у тому числі готова продукція) - 0 грн., необоротні активи, утримувані для продажу, та групи вибуття - 0 грн.;

- підприємства не подають податкові декларації з екологічного податку та розрахунки за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними та пересувним джерелами забруднення;

- підприємства не здійснюють плату за оренду земельних і майнових паїв;

- кількісний склад працівників складає від 1-ї до 5-й людей (або їх відсутністю) з мінімальним фондом оплати праці на кожну особу (тобто відсутні фахівці загальновиробничого, загальногосподарського, складського, транспортного процесу та процесу пов`язаного з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг) тощо), що підтверджується податковими розрахунками за формою № 1 ДФ (або їхньою відсутністю). Таким чином встановлено фактичну відсутність трудових ресурсів на підприємствах, яка була б достатнього для постачання товарно-матеріальних цінностей та виконання будь-яких робіт та послуг.

В акті перевірки вказано, що за результатами аналізу даних податкової звітності неможливо встановити наявність складських приміщень, будівель, споруд, майданчиків для зберігання ТМЦ, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, машин, механізмів та обладнання навантажувально-розвантажувальних робіт, транспорту, будь-яких матеріалів (сировини) та товарних запасів, необхідних для ведення господарської діяльності, також встановлено відсутність трудових ресурсів у підприємств, яка була б достатньою для самостійного виконання робіт (надання послуг) та постачання ТМЦ, що свідчить про нереальність здійснення документально оформлених господарських операцій вказаними суб`єктами, а операції мали одноразовий характер та були проведені у вкрай складних та заплутаних умовах.

Таким чином, в акті перевірки встановлено порушення вище переліченими контрагентами норм п.п .«а»/«б» п. 185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, тобто, встановлено документальне не підтвердження реальності господарських операцій з питань придбання та подальшої реалізації товарів по ланцюгу постачання, що призвело до неправомірного визначення вище переліченими платниками податків сум податкових зобов`язань при продажу товарів (робіт, послуг).

В акті перевірки зазначено, що документальною перевіркою КП «АСЕМ» встановлено та обґрунтовано доведено факт того, що вище перелічені контрагенти не є фактичними товаровиробниками та/або імпортерами товарів, що поставлялись, а також безпосередньо не виконували роботи (послуги), зазначені в актах виконаних робіт (складених для КП «АСЕМ»), а також встановлено відсутність факту придбання таких товарів (робіт, послуг) у третіх осіб, тобто, вказані обставини свідчать про нереальність здійсненних господарських операцій на загальну суму ПДВ 696149 грн., що призвело до завищення податкового кредиту на суму 696149 грн.

Суд не погоджується з вказаними вище висновками акту перевірки щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, та досліджуючи фактичність проведених господарських операцій та їх зв`язок з господарською діяльністю позивача, правомірність включення позивачем спірних сум до складу податкового кредиту у деклараціях з ПДВ, по яким відповідачем встановлено порушення в акті перевірки, виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно довідки про загальну інформацію щодо КП «АСЕМ» (т.1 а.с.71-74), видами економічної діяльності КП «АСЕМ» є: 25.11 (виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій); 42.99 (будівництво інших споруд, н. в. і. у.); 43.22 (монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування); 43.99 (інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.); 46.18 (діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами); 41.20 (будівництво житлових і нежитлових будівель); 42.22 (будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій), та у періоді, що перевірявся, позивач фактично займався діяльністю: 43.99 (інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.) та 46.18 (діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами).

Судом встановлено, що здійснюючи свою господарську діяльність, КП «АСЕМ» як підрядник та субпідрядник уклало із контрагентами-замовниками (підрядниками) підрядних робіт наступні господарські договори:

- договір підряду № 38 від 11.11.2015 року із товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» (замовник), відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується виконати будівельні роботи на об`єкті «Переведення хлораторної ВНС «Стовпова» на гіпохлорит натрію, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова, 1» згідно проекту та затвердженої Замовником кошторисної документації, яка є невід`ємною частиною даного Договору, та вимог будівельних норм та правил, а Замовник зобов`язується прийняти та сплатити вказані роботи (т. 1 а.с.167-171);

- договір підряду № 39 від 11.11.2015 року із товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» (замовник), відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується виконати будівельні роботи на об`єкті «Переведення хлораторної ВНС «Жевахова гора» на гіпохлорит натрію, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. 8-го березня» згідно проекту та затвердженої Замовником кошторисної документації, яка є невід`ємною частиною даного Договору, та вимог будівельних норм та правил, а Замовник зобов`язується прийняти та сплатити вказані роботи (т. 1 а.с.194-198);

- договір підряду № 1 від 03.02.2016 року із товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» (замовник), відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується виконати будівельні та електромонтажні роботи на об`єкті «Переведення хлораторної ВНС «Іллінка» на гіпохлорит натрію, м. Одеса» згідно проекту та затвердженої Замовником кошторисної документації, яка є невід`ємною частиною даного Договору, та вимог будівельних норм та правил, а Замовник зобов`язується прийняти та сплатити вказані роботи (т.2 а.с.9-11);

- договір на виконання робіт №8/2016 від 28.04.2016 року із товариством з обмеженою відповідальністю «НПП Лаваль» (Підрядник), відповідно до якого Підрядник доручає, а Субпідрядник (КП «АСЕМ») зобов`язується на власний ризик, з залученням власних людських і матеріально-технічних ресурсів виконати будівельні роботи на об`єкті «Технічне переоснащення хлораторних № 7,8 на ВОС «Дністер», розташованих за адресою: Одеська область, м. Біляївка. Улаштування металевого кожуха трубопроводу водяної завіси» (т.2 а.с.142 -143);

- договір на виконання робіт №12/2016 від 08.06.2016 року із товариством з обмеженою відповідальністю «НПП Лаваль» (Підрядник), відповідно до якого Підрядник доручає, а Субпідрядник (КП «АСЕМ») зобов`язується на власний ризик, з залученням власних людських і матеріально-технічних ресурсів виконати будівельні роботи на об`єкті «Технічне переоснащення хлораторних №7,8 на ВОС "Дністер", розташованих за адресою: Одеська область, м. Біляївка. Протягування поліетиленової труби в металевому кожусі» (т.4 а.с.211-214);

- договір підряду № 27/2016 від 24.10.2016 року із товариством з обмеженою відповідальністю ВКФ «Ювікс» (замовник), відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник забезпечує відповідно до умов Договору виконання робіт по ревізії конденсаторних установок 0,4 кВ на ТП4323, що здійснюється у 2016 році включно з придбанням матеріалів відповідно дефектного акту та кошторисної документації, які є складовою частиною договору (т.2 а.с.148-150);

- договір підряду № 28/2016 від 24.10.2016 року із товариством з обмеженою відповідальністю ВКФ «Ювікс» (замовник), відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник забезпечує відповідно до умов Договору виконання робіт з ревізії комірок 6 кВ трансформаторів, ревізії комірок власних потреб РУ-6 кВ, що здійснюється у 2016 році включно з придбанням матеріалів відповідно дефектного акту та кошторисної документації, які є складовою частиною договору (т.2 а.с.162-164);

- договір підряду № 7 від 11.05.2017 року із товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» (замовник), відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується виконати будівельні роботи на об`єкті «Реконструкція ГКНС-1 за адресою: вул. Наливна, 15 у м. Одесі. Електрична частина» згідно затвердженої Замовником кошторисної документації, яка є невід`ємною частиною даного Договору, та вимог будівельних норм та правил, а Замовник зобов`язується прийняти та сплатити вказані роботи (т.2 а.с.186-190);

- договір підряду № 15/2018 від 11.09.2018 року із товариством з обмеженою відповідальністю ВКФ «Ювікс» (замовник), відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник забезпечує відповідно до умов Договору виконання робіт з ремонту (ревізії) комірок 6 кВ трансформаторів, ремонту (ревізії) комірок власних потреб РУ-6 кВ, ревізія трансформаторів 6/0,4 кВ, ремонту (ревізії) конденсаторної установки та РУ-0,4 кВ на ТП4323, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 46, що здійснюється у 2018 році включно з придбанням матеріалів відповідно дефектного акту та кошторисної документації, які є складовою частиною договору (т.3 а.с.69-71);

- договір підряду № 25/2018 від 22.10.2018 року із товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» (замовник), відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе обов`язки по виконанню наступних робіт: ремонт будівлі вул. Ворошилова інв. № 210 (вул. Композитора Ніщинського, 10), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи (т.3 а.с.94-97);

- договір підряду № 131 від 05.11.2018 року із товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» (замовник), відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов`язання на свій ризик виконати наступні роботи: електромонтажні роботи та ремонт ошинування гнучкого 110 кВ 100 м інв.№3411 (системи блискавкозахисту). ПС «Мирне». ВОС «Дністер»; електромонтажні роботи та ремонт масляного вимикача пр «Усатово» типу МКП-110-20/50 з приводом ШПЕ-33 № 5247, інв. № 3293. ВОС «Дністер» (т.3 а.с.123-125).

До вказаних договорів їх сторонами складались додатки, які є невід`ємними частинами договору, зокрема: договірна ціна на роботи, довідки про вартість, акти виконаних робіт.

За умовами вказаних договорів, укладених:

- із товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс», підрядник (позивач) зобов`язується виконати роботи у встановлений договором строк, забезпечити виконання і здачу виконаних робіт Замовнику в термін та на умовах даного Договору, забезпечити виконання робіт по Договору допоміжними матеріалами, інструментом і технологічним обладнанням для виробництва робіт та засобами індивідуального захисту, при виконанні робіт застосовувати матеріали, які відповідають вимогам діючого законодавства та державного стандарту, несе повну відповідальність за діяльність власних та залучених працівників, забезпечення об`єкта матеріально-технічними та трудовими ресурсами є обов`язок підрядника (позивача). Підрядник має право залучати до робіт субпідрядників на умовах Договору;

- із товариством з обмеженою відповідальністю «НПП Лаваль» (підрядник), роботи виконуються із матеріалів підрядника; субпідрядник (позивач) зобов`язаний своєчасно розпочати та закінчити виконання робіт в обумовлені даним Договором терміни відповідно до робочих креслень і згідно з будівельними нормами;

- із товариством з обмеженою відповідальністю ВКФ «Ювікс» (замовник), забезпечення робіт матеріалами та устаткуванням здійснює підрядник (позивач) до початку виконання робіт; придбання маті реалів здійснюється за рахунок авансових платежів замовника; підрядник зобов`язується виконати всі роботи в обсязі й у строки, передбачені Договором і додатками до нього, і здати роботи Замовникові; підрядник гарантує наявність у нього можливості виконання робіт передбачених Договором власними силами або за допомогою залучених ним осіб.

Як зазначається позивачем у позовній заяві, письмових поясненнях та встановлено судом, з метою забезпечення належного виконання взятих на себе зобов`язань за вказаними господарськими угодами та виконання умов договірних відносин між позивачем та вищевказаними контрагентами-замовниками, враховуючи наявність можливості позивачем залучати інші організації для виконання робіт, позивачем як замовником та підрядником було укладено ряд господарських договорів із його контрагентами (підприємствами-виконавцями - підрядниками та субпідрядниками), а саме:

1) ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ» (субпідрядник) () договір № 2/2016 від 02.02.2016 року на виконання робіт (т.1 а.с.223-226), згідно якого підрядник (КП «АСЕМ») доручає, а субпідрядник зобов`язується на власний ризик, з залученням власних людських і матеріально-технічних ресурсів виконати будівельні роботи по об`єкту «Переведення хлораторної ВНС «Стовпова» та ВНС «Жевахова гора» на гіпохлорит натрію. Загально-будівельні та електромонтажні роботи»;

2) ТОВ «НОВІТНЯ ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» (субпідрядник) (), договір на виконання робіт № 7/2016 від 28.03.2016 року (т.2 а.с.64- 68), згідно якого підрядник (КП «АСЕМ») доручає, а субпідрядник зобов`язується на власний ризик, з залученням власних людських і матеріально-технічних ресурсів виконати будівельні роботи по об`єкту «Переведення хлораторної ВНС «Ільїнка» на гіпохлорит натрію. Загально-будівельні»;

3) ТОВ «УКРСТІМРАЙД» (субпідрядник) () договір № 10/2016 від 16.05.2016 року на виконання робіт (т.2 а.с.158-161), згідно якого підрядник (КП «АСЕМ») доручає, а субпідрядник зобов`язується на власний ризик, з залученням власних людських і матеріально-технічних ресурсів виконати будівельні роботи по об`єкту «Улаштування водної завіси хлораторних №7,8 на території ВОС «Дністер»;

4) ТОВ «УКРСТІМРАЙД» (субпідрядник) () договір № 14/2016 від 01.06.2016 року на виконання субпідрядних робіт (т.2 а.с.106-107), згідно якого підрядник (КП «АСЕМ») доручає, а субпідрядник зобов`язується на власний ризик, з залученням власних людських і матеріально-технічних ресурсів виконати будівельні роботи по об`єкту «Улаштування водної завіси хлораторних №7,8 на території ВОС «Дністер». Протягування поліетиленової труби в металевому кожусі»;

5) ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ» (підрядник) () договір №29/2016 від 10.10.2016 року (т.2 а.с.115-119), згідно якого замовник (КП «АСЕМ») доручає, а Підрядник зобов`язується виконати наступні роботи: «Встановлення металопластикових вікон на виробничій базі КП «АСЕМ» за адресою: вул. Кутузова, 21, а Замовник зобов`язується прийняти та сплатити вказані роботи;

6) ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ» (підрядник) () договір підряду № 30/2016 від 01.11.2016 року (т.2 а.с.173-176), згідно якого замовник (КП «АСЕМ») доручає, а підрядник зобов`язується виконати пусконалагоджувальні роботи по «Ревізії РУ 6кВ та конденсаторних установок 0,4 кВ на ТП-4323, а Замовник зобов`язується прийняти та сплатити вказані роботи;

7) ТОВ «ПЛАЙЛОДЖИК» (підрядник) () договір №20/2017 від 02.08.2017 року (т.2 а.с.241-242), згідно якого замовник (КП «АСЕМ») доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик, з залученням власних людських і матеріально-технічних ресурсів виконати комплекс робіт по виготовленню Комплектної трансформаторної підстанції нестандартного виконання типу КТПНУ «Сэндвич» 1000kVA 6/0,4;

8) ТОВ «ДЕКО СТАЙЛ» (субпідрядник) () договір субпідряду № 24/2018 від 12.09.2018 року (т.3 а.с.84-86), згідно якого замовник (КП «АСЕМ») доручає, а субпідрядник забезпечує відповідно до умов Договору виконання робіт з ревізії обладнання на ТП4323, що здійснюється у 2018 році, включно з придбанням матеріалів відповідно дефектному акту та кошторисної документації, які є складовою частиною договору;

9) ТОВ «ТЕХНОРІЧ» (підрядник) () договір № 25/2017 від 04.09.2017 року (т.3 а.с.24-25), згідно якого замовник (КП «АСЕМ») доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик, з залученням власних людських і матеріально-технічних ресурсів виконати комплекс робот по об`єкту «Реконструкція ГКНС-1 за адресою: вул. Наливна, 15 у м. Одеса»;

10) ТОВ «СТАРК-СМАРТ ТРЕЙДІНГ» (підрядник) () договір № 29/2017 від 02.11.2017 року (т.3 а.с.54-55), згідно якого замовник (КП «АСЕМ») доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик, з залученням власних людських і матеріально-технічних ресурсів виконати комплекс робот по об`єкту «Реконструкція ГКНС-1 за адресою: вул. Наливна, 15 у м. Одеса»;

11) ТОВ «ІНТЕРМЕДІАЛ» (підрядник) () договір № 26/2018 від 02.10.2018 року (т.3 а.с.116-117), згідно якого замовник (КП «АСЕМ») доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик, з залученням власних людських і матеріально-технічних ресурсів виконати комплекс робот по об`єкту «Ремонт будівлі по вул. Композитора Ніщинського,10»;

12) ТОВ БК «НЬЮСІТІ» (підрядник) () договір № 29/2018 від 01.11.2018 року (т.3 а.с.165-166), згідно якого замовник (КП «АСЕМ») доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик, з залученням власних людських і матеріально-технічних ресурсів виконати комплекс робот по об`єкту «Ремонт будівлі по вул. Композитора Ніщинського,10»;

13) ТОВ БК «НЬЮСІТІ» (підрядник) () договір № 27/2018 від 07.11.2018 року (т.3 а.с.143-144), згідно якого замовник (КП «АСЕМ») доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик, з залученням власних людських і матеріально-технічних ресурсів виконати комплекс робот по об`єкту «Ремонт ошинування гнучкого системи блискавкозахисту на ПС-110кВ «Мирне»;

14) ТОВ БК «НЬЮСІТІ» (підрядник) () договір № 28/2018 від 08.11.2018 року (т.3 а.с.154-155), згідно якого замовник (КП «АСЕМ») доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик, з залученням власних людських і матеріально-технічних ресурсів виконати комплекс робот по об`єкту «Ремонт масляного вимикача типу МКП-110-20/50 з приводом ШПЕ-33 №5247 на ПС-110кВ «Мирне».

Слід зазначити, що умови усіх вищевказаних договорів, які укладені позивачем із його контрагентами - виконавцями робіт (підрядниками,субпідрядниками) є ідентичними між собою за їх умовами, а саме: приймання-передача робіт здійснюється за актами виконаних робіт, оплата за виконані роботи здійснюється на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт, роботи виконуються з матеріалів замовника-підрядника, встановлені права та обов`язки сторін по договору та відповідальність, у випадку невиконання умов укладених договорів.

Як зазначила під час вступного слова представник позивача, із посиланням на зміст актів приймання виконаних робіт, контрагентами позивача - виконавцями було виконано лише частину робіт, які були визначені договорами, укладеними КП «АСЕМ» із замовниками, а іншу частину робіт виконувало безпосередньо КП «АСЕМ».

На підтвердження виконання робіт, що обумовлені вищевказаними договорами, укладеними позивачем із його контрагентами-виконавцями робіт:

1) які надані ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ» (договір № 2/2016 від 02.02.2016 року), позивачем надано до суду копії: платіжного доручення №64 від 23.02.2016 року, договірної ціни, локальних кошторисів, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2016 року (т.1 а.с.227-250).

Результати робіт, виконаних КП «АСЕМ» та субпідрядником ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ», були передані ТОВ «ІНФОКС», що підтверджується актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2016 року до договору підряду № 38 (т. 1 а.с.174-193), пункти 1-15, 20-33, 35-38, 61-67, 146,147 якого відповідають пунктам 30-48, 64- 86 акта, підписаного з ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ», та актом № 51 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2016 року до договору підряду № 39 (т.1 а.с. 201-222) пункти 1- 9, 11-26, 34-36, 66-69, 86-97 якого відповідають пунктам 1-29, 49-51, 52 -63 акта, підписаного з ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ»;

2) які надані ТОВ «НОВІТНЯ ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» (договір на виконання робіт № 7/2016 від 28.03.2016 року), позивачем надано до суду копії: договірної ціни, локальних кошторисів, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2016 року, акта №1 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2016 року, платіжного доручення №169 від 14.04.2016 року (т.2 а.с.69-80).

Результати робіт, виконаних субпідрядником ТОВ «Новітня інвестиційна компанія» були передані КП «АСЕМ» ТОВ «Інфокс», що підтверджується актом № 190 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2016 року (т.2 а.с.89-99), про що зазначено у пунктах 55-57, 59, 63, 66, 67, 69,72, 152, 153, 215-226, 230-233, 235-238, роботи за якими відповідають пунктам 1-32 акту, підписаного з ТОВ «Новітня інвестиційна компанія»;

3) які надані ТОВ «УКРСТІМРАЙД» (договір № 10/2016 від 16.05.2016 року), позивачем надано до суду копії: договірної ціни, локального кошторису (т.2 а.с.87-88), платіжного доручення № 245 від 06.06.2016 р., платіжного доручення № 260 від 09.06.2016 р., довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2016 р., акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2016 року (т.2 а.с.100-104).

Факт виконання робіт ТОВ «УКРСТІМРАЙД» за договором № 10/2016 від 16.05.2016 року підтверджується Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2016 року (т.2 а.с.103-104). Роботи були прийняті ТОВ «НПП ЛАВАЛЬ» в повному обсязі, що підтверджується Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт (т.2 а.с.146-147), та зазначені у пунктах 1, 2 Акта;

4) які надані ТОВ «УКРСТІМРАЙД» (договір № 14/2016 від 01.06.2016 року), позивачем надано до суду копії: платіжного доручення №266 від 21.06.2016 року, договірної ціни, локального кошторису, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2016 р., Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2016 року (т.2 а.с.108-113).

Факт виконання робіт ТОВ «УКРСТІМРАЙД» підтверджується Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2016 року (т. 2 а.с.112 -113). Роботи прийняті ТОВ «НПП ЛАВАЛЬ» в повному обсязі, що підтверджується Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт (т.4 а.с.216-219), та зазначені у пунктах 1, 2 Акта;

5) які надані ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ» (договір №29/2016 від 10.10.2016 року) позивачем надано до суду копії: договірної ціни, локального кошторису, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2016 р., Акта №1/2 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2016 року, договору №18 про відступлення права вимоги від 01.11.2016 року, платіжного доручення №477 від 25.11.2016 року (т.2 а.с.120-132);

6) які надані ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ (договір № 30/2016 від 01.11.2016 року), позивачем надано до суду копії: договірної ціни, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2016 р., Акта №1/2 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2016 року, договору №24 про відступлення права вимоги від 29.11.2016 року, платіжне доручення №581 від 28.02.2017 року (т.2 а.с.177-184).

Факт виконання робіт ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ» підтверджується Актом №1/2 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2016 року (т. 2 а.с.179-181).

Роботи, виконані залученим субпідрядником були прийняті ТОВ «ЮВІКС», що підтверджується складеними до договору № 27/2016 від 24.10.2016 року Актом приймання будівельних робіт за листопад 2016 року (т. 2 а.с. 153-154), пункти 1-3 якого відповідають пунктам 1, 9, 10 Акта, підписаного з ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ», та Актом № 2 приймання будівельних робіт за листопад-2 2016 року (т. 2 а.с.156-157), пункти 1-7 якого відповідають пунктам 3-8, Акта, підписаного з ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ», а також Актом приймання будівельних робіт за листопад 2016 року (т. 2 а.с.167-169), пункти 1-23 відповідають пунктам 11-33 Акта, підписаного з ТОВ «Полюс-Капітал», а також Актом № 2 приймання будівельних робіт за листопад 2016 року до договору № 28/2016 від 24.10.2016 року (т. 2 а.с.171-172) пункти 1-6 відповідають пунктам 14, 34-38 Акта, підписаного з ТОВ «Полюс-Капітал».

7) які надані ТОВ «ПЛАЙЛОДЖИК» (договір №20/2017 від 02.08.2017 року), позивачем надано до суду копії: договірної ціни, локального кошторису з відомостями ресурсів (т.2 а.с.243-250), платіжного доручення №845 від 27.09.2017 року, платіжного доручення №841 від 27.09.2017 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2017 року, Акта №1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 року, підсумкових відомостей ресурсів за вересень 2017 року (т.3 а.с.1-15).

Факт виконання робіт ТОВ «ПЛАЙЛОДЖИК» підтверджується Актом № 1 виконаних будівельних робіт за вересень 2017 року від 15.09.2017 року (т. 3 а.с.4-7).

Монтаж Комплектної трансформаторної підстанції нестандартного виконання типу КТПНУ «Сендвіч» 1000 kVA 6/0,4 було прийнято ТОВ «Інфокс», що підтверджується Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року (т. 2 а.с.209-212) пунктами 4/52, 5/53, передбачені роботи, виконані ТОВ «ПЛАЙЛОДЖИК», та Актом № 1 вартості устаткування (т. 2 а.с.213);

8) які надані ТОВ «ДЕКО СТАЙЛ» (договір № 24/2018 від 12.09.2018 року), позивачем надано до суду копії: договору №2409/1 про відступлення права вимоги від 24.09.2018 року, платіжного доручення №396 від 24.09.2018 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2018 року, Акта №1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2018 року (т.3 а.с.87-92).

Факт виконання робіт ТОВ «ДЕКО СТАЙЛ» підтверджується Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2018 року, підписаним сторонами (т. 3 а.с.90-92).

Роботи, виконані залученим субпідрядником, були прийняті ТОВ ВКФ «ЮВІКС», що підтверджується Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2018 року (т. 3 а.с.74-76) пункти 1 - 29 якого відповідають пунктам 9 - 38, 41 Акту, підписаного з ТОВ «Деко Стайл» та Актом приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2018 року (т. 3 а.с.78 -73) пункт 1-9, 11, 12 якого відповідають пунктам 1-8, 25, 39, 40 Акту, підписаного з ТОВ «Деко Стайл»;

9) які надані ТОВ «ТЕХНОРІЧ» (договір № 25/2017 від 04.09.2017 року), позивачем надано до суду копії: платіжного доручення №916 від 07.11.2017 року, платіжного доручення №917 від 07.11.2017 року, платіжного доручення №918 від 08.11.2017 року, платіжного доручення №919 від 08.11.2017 року, договірної ціни, локальних кошторисів, відомості ресурсів, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2017 року, Акта №1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 року (т.3 а.с.26-52).

Факт виконання робіт ТОВ «ТЕХНОРІЧ» підтверджується Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт, підписаним сторонами 16.10.2017 року, (т.3 а.с.42-46).

Роботи, виконані КП «АСЕМ» та залученими субпідрядником були прийняті ТОВ «Інфокс» без зауважень, що підтверджується Актом №1/6 приймання виконаних будівельних робіт від 12.03.2018 р. (т. 2 а.с.216 -218) пункти 2/7, 3/8, 5/64, 12/71 якого відповідають пунктам 1, 2, 10, 11 Акту, підписаного з ТОВ «ТЕХНОРІЧ».

Роботи прийняті ТОВ «Інфокс» відповідно до Акту №2/6 приймання виконаних будівельних робіт від 12.03.2018 р. (т.2 а.с.220-221) відповідають розділу «Благоустрій територій» Акта, підписаного з ТОВ «ТЕХНОРІЧ». Актом №1/35 приймання виконаних будівельних робіт від 24.05.2018 р. (т. 2 а. с. 229-233) пунктами 1/9- 6/14, 37/114 -45/122 включені роботи з Акту ТОВ «ТЕХНОРІЧ» за пунктами 3-8, 12 -20. Роботи, зазначені у пунктах 9, 21 Акта ТОВ «ТЕХНОРІЧ», включені до Акта №1 приймання виконаних будівельних робіт від 16.04.2018 р. (т. 2 а.с.224 -226) за пунктами 10/38, 21/126. Роботи, зазначені у пунктах 22-28 Акта ТОВ «ТЕХНОРІЧ», включені до Акта №1/53 приймання виконаних будівельних робіт від 21.06.2018 р. (т. 2 а.с.235-237) за пунктами 17/1-23/7. Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2018 року (т. 2 а.с.196-205) пунктами 62/1-82/21 ТОВ «Інфокс» прийняті роботи, зазначені у пунктах 30-52 Акта, підписаного з ТОВ «ТЕХНОРІЧ»;

10) які надані ТОВ «СТАРК-СМАРТ ТРЕЙДІНГ» (договір № 29/2017 від 02.11.2017 року), позивачем надано до суду копії: договірної ціни, локального кошторису, відомості ресурсів, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2017 року, Акта №1/12 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року, договору №1512/1 про відступлення права вимоги від 15.12.2017 року, платіжного доручення №988 від 18.12.2017 року, платіжного доручення №989 від 18.12.2017 року (т.3 а.с.56-67).

Факт виконання робіт ТОВ «СТАРК-СМАРТ ТРЕЙДІНГ» підтверджується Актом № 1/12 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року (т.3 а.с.63-64).

Роботи, виконані залученим субпідрядником були прийняті ТОВ «ІНФОКС», що підтверджується Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за квітень2018 року ( т.2 а.с.224-226) пункти 9/31, 20/126, Актом № 35 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2018 року (т.2 а.с.229-233) про що зазначено у пунктах 22/34, 32/57, 34/59, 36/61, 52/133, 53/135, 60/141-64/145, та які відповідають роботам наведеним у пунктах 1-13 Акта, підписаного КП «АСЕМ» та ТОВ «СТАРК-СМАРТ ТРЕЙДІНГ»;

11) які надані ТОВ «ІНТЕРМЕДІАЛ» (договір № 26/2018 від 02.10.2018 року), позивачем надано до суду копії: довідки про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2018 року, Акта №б/н приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2018 року, платіжного доручення №478 від 21.11.2018 року (т.3 а.с.118-121).

Роботи, виконані КП «АСЕМ» та залученим субпідрядником, були прийняті ТОВ «ІНФОКС» в повному обсязі. Так, пункти 1- 4 Акту з ТОВ «ІНТЕРМЕДІАЛ» включені до Акта № 1474 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року (т. 3 а.с.106-109) пункти 1/19-4/22; пункт 5 Акта з ТОВ «ІНТЕРМЕДІАЛ» включений до Акта № 1/284 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2019 року (т. 3 а.с.111) пунктом 2/26; пункт 6 Акта з ТОВ «ІНТЕРМЕДІАЛ», що включений до Акта № 1385 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року (т.3 а.с.100-104) пунктом 19/51;

12) які надані ТОВ БК «НЬЮСІТІ» (договір № 29/2018 від 01.11.2018 року), позивачем надано до суду копії: договірної ціни, довідки про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року, Акта №б/н приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року, платіжного доручення №517 від 10.12.2018 року (т.3 а.с.168-172).

Роботи, виконані залученим субпідрядником, були прийняті ТОВ «ІНФОКС» в повному обсязі, що підтверджується Актом № 1385 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року (т. 3 а.с.100-104), пункти 1/1-18/18 якого відповідають пунктам 1-18 Акта з ТОВ БК «НЬЮСІТІ», пункти 20/62 - 24/66 відповідають пунктам 21-25 Акта з ТОВ «НЬЮСІТІ»; пункти 25/87-29/91, 32/94, 33/98, 40/1-43/4, 46/25-51/30, 54/33-66/14, 82/30 відповідають пунктам 26-55 Акта з ТОВ «НЬЮСІТІ», пункти 72/21, 74/22 відповідають пунктам 56, 57 Акта з ТОВ «НЬЮСІТІ»;

13) які надані ТОВ БК «НЬЮСІТІ» (договір № 27/2018 від 07.11.2018 року), позивачем надано до суду копії: договірної ціни, довідки про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року, Акта №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року, платіжного доручення №514 від 10.12.2018 року (т.3 а.с.145-151).

Факт виконання робіт ТОВ БК «НЬЮСІТІ» підтверджується Актом № 1 приймання виконаний будівельних робіт за листопад 2018 року, підписаним сторонами (т. 3 а.с.147-150).

Роботи, виконані залученим субпідрядником, були прийняті ТОВ «ІНФОКС», що підтверджується Актом № 1501 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року (т. 3 а.с.128-132). Так, пункти 1-10 , 12-14, 19-23 Акта № 1501 відповідають пунктам 1-18 Акта з ТОВ БК «НЬЮСІТІ», по розділу матеріали пункти 29, 31, 32, 33, 36, 37, 38 Акта № 1501 відповідають пунктам 19 - 25 Акта з ТОВ БК «НЬЮСІТІ»;

14) які надані ТОВ БК «НЬЮСІТІ» (договір № 28/2018 від 08.11.2018 року), позивачем надано до суду копії: договірної ціни, локального кошторису, довідки про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року, Акта №б/н приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року, платіжного доручення №515 від 10.12.2018 року (т.3 а.с.156-162).

Факт виконання робіт ТОВ БК «НЬЮСІТІ» підтверджується Актом приймання виконаний будівельних робіт за листопад 2018 року, підписаним сторонами (т. 3 а.с.159-161).

Роботи, виконані залученим субпідрядником, були прийняті ТОВ «ІНФОКС» в повному обсязі, що підтверджується Актом № 1523 приймання виконаних будівельних робіт (т.3 а.с.134-138). Так, роботи за пунктами 1,2 7, 8, 15, 17-25 Акту з ТОВ БК «НЬЮСІТІ» включені до акту з ТОВ «Інфокс» пункти 20-24, 26-28, 30, 41-46.

Також роботи, виконані ТОВ БК «НЬЮСІТІ» були включені до Акта № 43 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2019 року (т. 3 а.с.140-142), підписаним ТОВ «ІНФОКС», а саме роботи за пунктами 3-6 , 9-14 Акта з ТОВ БК «НЬЮСІТІ» включені до Акта, підписаного ТОВ «Інфокс», за пунктами 2-5, 7-11.

Вищевказані акти приймання виконаних будівельних робіт із контрагентами позивача (виконавцями) за лютий, квітень, червень, жовтень, листопад 2016 року, вересень, жовтень, грудень 2017 року, вересень, жовтень, листопад 2018 року підписані представниками ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ», ТОВ «НОВІТНЯ ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», ТОВ «УКРСТІМРАЙД», ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ», ТОВ «ПЛАЙЛОДЖИК», ТОВ «ДЕКО СТАЙЛ», ТОВ «ТЕХНОРІЧ», ТОВ «СТАРК-СМАРТ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ІНТЕРМЕДІАЛ», ТОВ БК «НЬЮСІТІ» із зазначенням дат їх підписання та скріплені печатками підприємств замовника-підрядника (позивача) та підрядників, субпідрядників (контрагентів позивача). Вказані обставини також не заперечувались в акті перевірки.

Також, як вбачається з матеріалів справи та зазначено в акті перевірки, позивачем укладено ряд договорів на придбання товарно-матеріальних цінностей. Так, позивачем 03 березня 2016 року укладений договір купівлі-продажу № 3/2016 з ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ», 22 серпня 2016 року укладений договір купівлі-продажу № 18/2016 з ТОВ «БІЛД-СОЛЮШН-ГРУП», 21 серпня 2017 року укладений договір постачання № 22/2017 з ТОВ «ПЛАЙЛОДЖИК».

За договором купівлі-продажу №3/2016 від 03.03.2016 року (т.2 а.с.60-61) (надалі - Договір №3/2016), укладеного КП «АСЕМ» (замовник) з ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ» (постачальник), постачальник постачає і передає у власність замовнику матеріали, згідно його замовлення.

Згідно з п. 3.1. Договору №3/2016, ціна на обладнання і його загальна вартість визначаються специфікаціями, що є невід`ємними додатками до даного Договору. Пунктом 3.2. Договору №3/2016 передбачено, що постачальник відвантажує обладнання на адресу замовника за цінами, що визначені в специфікаціях, що є невід`ємними додатками до даного договору. Відповідно до п. 4.3. Договору №3/2016, місце поставки - франко-склад замовника. Доставка матеріалів виконується силами та за рахунок постачальника. За умовами п. 4.6. Договору №3/2016, після підписання сторонами товарної накладної до покупця переходить право власності на матеріали і покупець несе всю відповідальність і ризики, пов`язані з матеріалами.

Специфікацією №1 від 03.03.2016 року до Договору №3/2016 передбачено придбання наступних товарів (т.2 а.с.59): коробка клемна АРР6.724.001 у кількості 4 шт., руберойд РМ-350 у кількості 150 кв.м., рідина ГКЖ-10 у кількості 21 кг, труба п/е д.110х10 РЕ80 SDR-11 у кількості 22 м, труба п/е д.50х5 РЕ80 SDR-11 у кількості 116 м, болт оц. 8 мм у кількості 50 кг, болт оц. 10 мм у кількості 50 кг, профнастил оц. С10-1000-0,7 у кількості 55 кв.м., шина алюмінієва АД31Т 8х60 у кількості 52 м, переносне заземлення ЗПЛ-10 у кількості 2 шт., переносне заземлення ЗПЛ-15 у кількості 2 шт., покажчик високої напруги УВН Еківольта 6-10ФК у кількості 2 шт, труба металева д. 80х4 у кількості 7 м, дюбель-цвях ДТПШ 4,5х50 у кількості 150 шт., штанга 10кВ «ШОУ-15» у кількості 2 шт., кирпи 250х120х65 М150 у кількості 900 шт. Загальна вартість обладнання відповідно до зазначеної специфікації складає 49842,00 грн., з яких ПДВ - 8307,00 грн.

Видатковою накладною №1703/5 від 17.03.2016 року вищезазначені товари передано від постачальника замовнику (т.2 а.с.57).

Відповідно до платіжного доручення №112 від 17.03.2016 року, замовником оплачено вартість придбаного товару постачальнику у сумі 49842,00 грн. (т.2 а.с.58).

Зазначені товари (матеріали) були використані КП «АСЕМ» під час виконання підрядних робіт «Переобладнання резервного електропостачання КНС-9 від ПС-110/6 кВ «Більшовик». ТП-1881. Реконструкція розподільчого пристрою 6кВ» за договором підряду № 18, укладеному 13 серпня 2015 року з ТОВ «ІНФОКС» (т.2 а.с.50-54), що підтверджується Актом № 1/67 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2016 року (т. 2 а.с.41-45), а саме пунктами 21, 22, та Актом № 1/107 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2016 року (т.2 а.с.31-40), а саме пунктами 35, 57-59, 63, 84, 88.

За договором купівлі-продажу № 18/2016 від 22 серпня 2016 (т.2 а.с.134-136) (надалі - Договір №18/2016), укладеного КП «АСЕМ» (замовник) з ТОВ «БІЛД-СОЛЮШН-ГРУП» (постачальник), постачальник постачає і передає у власність замовнику матеріали, згідно його замовлення.

Умови вищевказаного договору є ідентичними умовам договору купівлі-продажу №3/2016 від 03.03.2016 року, укладеного КП «АСЕМ» (замовник) з ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ».

Специфікацією №1 від 22.08.2016 року до Договору №18/2016 передбачено придбання наступних матеріалів (т.2 а.с.136): лист оцинкований 1 мм у кількості 2,5 т. Загальна вартість матеріалів відповідно до зазначеної специфікації складає 54000,00 грн., ПДВ - 9000,00 грн.

Видатковою накладною №0509/1 від 05.09.2016 року вищезазначені матеріали передано від постачальника замовнику (т.2 а.с.140).

Придбані матеріали були використані для виготовлення коробів кабельних оцинкованих на замовлення КП «Електропівденьзахідмонтаж-6» відповідно до договору № 4/2016 від 28 березня 2016 року (т.2 а.с.82-85) та поставлені замовнику відповідно до накладної №7 від 11.11.2016 р. (т.2 а.с.2), накладної №10 від 27.12.2016 р. (т.2 а.с.4).

Позивач у своїх письмових поясненнях зазначає, що використання зазначених матеріалів для виготовлення коробів кабельних оцинкованих підтверджується наступними бухгалтерськими документами: Актом на переробку матеріалів №250 від 14.11.2016 року (т.4 а.с.151), Актом на переробку матеріалів № 251 від 17.12.2016 року (т.4 а.с.152). Наявність матеріальної бази для виготовлення коробів кабельних оцинкованих підтверджується свідоцтвом про право власності на виробничо-складське приміщення №014452 від 18.10.2001 року (т.4 а.с.153), відповідно до якого КП «АСЕМ» належать виробничо-складські приміщення загальною площею 392,7 кв.м., та інвентаризаційним описом майна КП «АСЕМ», станом на 01.04.2019 року, який складено під час проведення перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області (т.4 а.с.154-157).

Відповідно до договору №16/12 про відступлення права вимоги, ТОВ «БІЛД-СОЛЮШН-ГРУП» передало право вимоги ТОВ «БРЕЛЕКС ІНВЕСТ ГРУПП» щодо оплати КП «АСЕМ» вартості матеріалів за Договором №18/2016 (т.2 а.с.137-138).

Відповідно до платіжного доручення №458 від 10.11.2016 року, КП «АСЕМ» сплатило на користь ТОВ «БРЕЛЕКС ІНВЕСТ ГРУПП» суму в розмірі 54000,00 грн. (т.2 а.с.139).

21 серпня 2017 року між КП «АСЕМ» та ТОВ «ПЛАЙЛОДЖИК» укладений договір №22/2017 (надалі - Договір №22/2017) (т.3 а.с.17-19), згідно якого постачальник постачає і передає у власність замовнику наступні матеріали, згідно його замовлення.

Умови вищевказаного договору є ідентичними умовам договору купівлі-продажу №3/2016 від 03.03.2016 року, укладеного КП «АСЕМ» (замовник) з ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ».

Специфікацією №1 від 21.08.2017 року до Договору №22/2017 передбачено придбання наступних матеріалів (т.3 а.с.20): контактор CЕМ 180/22 400V AC у кількості 2 шт., контактор CWM 500.00 220 V AC/DC (500A) у кількості 6 шт. Загальна вартість матеріалів відповідно до зазначеної специфікації складає 238080,00 грн. разом з ПДВ - 39680,00 грн.

Видатковою накладною №23 від 15.09.2017 року вищезазначені матеріали передано від постачальника замовнику (т.3 а.с.22).

Відповідно до платіжного доручення №832 від 15.09.2017 року, замовником оплачено вартість обладнання постачальнику у сумі 238080,00 грн. (т.3 а.с.21).

Поставлені матеріали використані КП «АСЕМ» під час виконання будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція ГКНС-1 за адресою: вул. Наливна, 15 у м. Одесі. Електрична частина» відповідно до договору підряду № 7, укладеного з ТОВ «ІНФОКС» від 11.05.2017 року, що підтверджується пунктами 3, 5 Акта № 1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (т.2 а.с.206-207), який є додатком до Акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2018 року (т.2 а.с.196-205).

Крім того, як зазначається в акті перевірки та вбачається з матеріалів справи, позивачем, без укладання господарських договорів придбавались товарно-матеріальні цінності у ТОВ «БУДТОРГСНАБ», згідно видаткових накладних: № RAO-УД6805 від 23.02.2016 р. (т.2 а.с.20) на: щебінь, пісок, цемент, а також мастику бітумно-гумова; № RAO-УД6836 від 24.02.2016 р. (т.2 а.с.19) на: газобетон стіновий, клей для плитки, цемент загальною вартістю 2824,48 грн.; № RAO-УД7116 від 03.03.2016 р. (т.2 а.с.18) на: щебінь; № RAO-УД7310 від 10.03.2016 р. (т.2 а.с.17) на: полікарбонат, профіль НР-8 мм сполучний, профіль UP-8 мм торцевий; № RAO-УД7311 від 10.03.2016 р. (т.2 а.с.16) на: штукатурку стартову; № RAO-УЕ1414 від 24.05.2016 р. (т.2 а.с.15) на: щебінь; № RAO-УЗ0948 від 18.10.2016 р. (т.2 а.с.14) на: мітли березові; № RAO-УЗ1379 від 25.10.2016 р. (т.2 а.с.13) на: профілі для стелі, пружина для підвісу; № RAO-УЗ1694 від 28.10.2016 р. (т.2 а.с.12) на: клей для плитки, штукатурка гіпсова, шпаклівка фінішна.

Разом з цим, матеріали справи містять копії завірених податкових накладних та роздруківок з ЄРПН, виписаних усіма вищевказаними контрагентами позивача - постачальниками робіт та товарів на виконання умов вищевказаних договорів, які також підтверджують факт здійснення вищевказаних господарських операцій з виконання робіт (послуг) і постачання товарів та дають право на включення податку на додану вартість до складу ціни послуг (робіт) та є необхідною умовою для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, суми податку на додану вартість відповідно до вищевказаних податкових накладних позивач включив до складу податкового кредиту з ПДВ за періоди, які перевірялись, що підтверджується податковими деклараціями з податку на додану вартість, уточнюючими розрахунками та додатками № 5 до них (т.1 а.с.96-166).

Суд зазначає, що правові відносини щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість, а також, віднесення сплачених платниками сум до витрат підприємств з 01.01.2011 року регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), ведення бухгалтерського обліку по податкових операціях встановлено Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено поняття первинного документу - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Вимоги до первинного та зведеного документу визначені в ч.2 ст. 9 цього ж Закону

Згідно ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Отже, первинні документи по відображенню господарської операції є підставою й для податкового обліку.

Порядок формування податкового кредиту з 01.01.2011 року визначений ст.198 Податкового кодексу України (надалі - ПК України).

Відповідно до п.п.198.1 ст.198 ПК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Пунктом 198.2 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів(основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України (в редакції, яка діє з 2015 року) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України (в редакції, яка діє з 2015 року), податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, як вбачається з викладеного, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, керуючись ст. 90 КАС України, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, а також у сукупності їх достатність та взаємозв`язок, з огляду на вищенаведені положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд частково не погоджується із встановленими контролюючим органом порушеннями щодо заниження позивачем податку на додану вартість по вказаним господарським операціям позивача з його контрагентами, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, свої податкові зобов`язання за результатами здійснення спірних господарських операцій товариство виконало, що не спростовано відповідачем.

В акті перевірки не міститься жодних зауважень до договорів позивача, укладених із контрагентами позивача - постачальниками товарів та робіт, та до виписаних на їх виконання первинних та інших супутніх ним документів.

В свою чергу, висновки відповідача в акті перевірки обґрунтовані лише наявністю податкової інформації відносно контрагентів позивача, згідно якої неможливо встановити наявність складських приміщень, будівель, споруд, майданчиків для зберігання ТМЦ, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, машин, механізмів та обладнання навантажувально-розвантажувальних робіт, транспорту, будь-яких матеріалів (сировини) та товарних запасів, необхідних для ведення господарської діяльності, також встановлено відсутність трудових ресурсів у підприємств, яка була б достатньою для самостійного виконання робіт (надання послуг) та постачання ТМЦ, що свідчить про нереальність здійснення документально оформлених господарських операцій вказаними суб`єктами, а операції мали одноразовий характер та були проведені у вкрай складних та заплутаних умовах, контрагенти позивача не є фактичними товаровиробниками та/або імпортерами товарів, що поставлялись, а також безпосередньо не виконували роботи (послуги), зазначені в актах виконаних робіт (складених для КП «АСЕМ»), а також встановлено відсутність факту придбання таких товарів (робіт, послуг) у третіх осіб, тобто, вказані обставини свідчать про нереальність здійсненних господарських операцій на загальну суму ПДВ 696149 грн.

На підставі податкової інформації відповідачем встановлено порушення контрагентами позивача норм п.п .«а»/«б» п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, тобто, встановлено документальне не підтвердження реальності господарських операцій з питань придбання та подальшої реалізації товарів по ланцюгу постачання, що призвело до неправомірного визначення вище переліченими платниками податків сум податкових зобов`язань при продажу товарів (робіт, послуг).

Щодо посилання відповідача в акті перевірки на наявність податкової інформації, суд зазначає наступне.

Судом не приймається до уваги посилання відповідача на наявність податкової інформації, згідно якої аналізом діяльності вищезазначених підприємств встановлено відсутність необхідних умов для здійснення господарських операцій, у зв`язку з відсутністю основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, транспортних засобів.

Наявність вказаної податкової інформації відносно контрагентів позивача не доводить обставин, з якими відповідач пов`язує висновки акту перевірки позивача та прийняті на підставі нього спірні податкові повідомлення-рішення. Твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, не свідчить про безтоварність угод поставки та підряду з позивачем. В межах перевірки позивача відповідачем не досліджено можливість залучення контрагентами позивача - постачальниками матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або в іншій не забороненій законом формі у період здійснення спірних господарських операцій.

Водночас, інформація з баз даних, стосується виключно контрагентів і не вказує, жодним чином, на протиправні дії платника податків - позивача як покупця товарів та робіт у його контрагентів.

Як встановлено Верховним Судом у постанові від 16.01.2018 року по справі №820/4648/13-а, твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем.

Аналогічний висновок Верховного Суду наведений у постанові від 16.01.2018 року по справі №826/1398/14.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, посилання перевіряючих виключно на податкову інформацію та дані з електронних баз даних фіскальних органів по контрагентах позивача щодо їх незнаходження за податковою адресою, відсутності у них виробничих потужностей, відсутності достатньої кількості штатних працівників, складських приміщень в якості обґрунтування висновку нереальності здійснення господарських операцій, оскільки такий висновок був зроблений без аналізу безпосередньо господарських операцій та первинної документації, яка складалася в ході здійснення поставок товару, виконання робіт, є безпідставними.

Крім того, суд зауважує на тому, що податкова інформація була наявна лише по ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ», ТОВ «НОВІТНЯ ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», ТОВ «БІЛД-СОЛЮШН-ГРУП», ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ», ТОВ «БК «НЬЮ СІТІ», а по іншим контрагентам така інформація не була наявна як на час складання акту перевірки, так і на час розгляду справи.

Отже, враховуючи викладене, твердження відповідача щодо неспроможності контрагентів позивача виконати обумовлені договорами роботи та здійснити поставку товарів, - не підтверджені жодним доказом. Твердження про відсутність у контрагента позивача трудових ресурсів, дані щодо мінімальної кількості працівників також не можуть спростовувати фактичне виконання господарських операцій, адже контролюючим органом в акті перевірки не наведено, які саме ресурси необхідні для виконання контрагентами робіт, а також не доведено зв`язку цього факту з неможливістю виконати розглядувані роботи із залученням інших осіб та орендованого майна.

Суд зазначає, що платники податку відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту і своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Якщо контрагенти позивача не виконали своїх зобов`язань по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

Із наведеного вбачається, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем. Жодна норма Податкового кодексу України, жоден законодавчий акт не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснюють контролюючі органи.

Окрім того, суд зазначає, що діючим законодавством, не передбачено і не визначено обов`язку підприємства встановлювати ланцюг суб`єктів підприємницької діяльності, з якими контрагенти такого підприємства мали договірні відносини, а також підприємству не надано право вимагати від його контрагентів такої інформації, проте, як вбачається з акту перевірки, право позивача на отримання податкового кредиту поставлено в залежність від дотримання контрагентами позивача вимог податкового законодавства.

З урахуванням викладеного, суд не приймає до уваги твердження перевіряючих в акті перевірки щодо підстав висновку про завищення позивачем податкового кредиту, через те що ДПІ не знаходить підтвердження податковими зобов`язаннями контрагентів, оскільки невиконання податкових зобов`язань контрагентами позивача не може бути підставою для застосування відповідальності до позивача, так як саме ним податкове законодавство не порушувалось.

При прийнятті рішення суд враховує положення ст.242 КАС України, та, зокрема, постанову Верховного Суду України від 31.01.2011 року по справі № 21-47а10 за позовом закритого акціонерного товариства "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської об`єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, в якому зазначено, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання.

Разом з цим, при розгляді справи суд також враховує і практику Європейського суду з прав людини, рішення якого, згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також враховуючи приписи ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", є джерелом права та є обов`язковим для виконання Україною.

Так, Європейський суд з прав людини (п`ята секція) у своєму рішенні від 22.01.2009 р. (заява №3991/03) у справі "Булвес" АД проти Болгарії зазначив наступне: "Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов`язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються, до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Також, суд зазначає, що у разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальник був включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями та їх постачальниками, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

З наданих до суду доказів, судом встановлено, що ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ», ТОВ «НОВІТНЯ ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», ТОВ «УКРСТІМРАЙД», ТОВ «БІЛД-СОЛЮШН-ГРУП», ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ», ТОВ «ПЛАЙЛОДЖИК», ТОВ`ТЕХНОРІЧ», ТОВ «СТАРК-СМАРТ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ДЕКО-СТАЙЛ», ТОВ «БК «НЬЮ СІТІ», ТОВ «ІНТЕРМЕДІАЛ» на момент складання податкових накладних та актів виконаних робіт були зареєстровані, в тому числі платниками ПДВ.

Отже, судом встановлено, що і позивач, і його контрагенти на час укладання спірних правочинів, були зареєстровані як платники податку на додану вартість та були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як юридичні особи.

При цьому, слід зазначити, що в договорах позивача із контрагентами-виконавцями не міститься обмежень щодо залучення до їх виконання третіх осіб.

В даному випадку судом досліджено обставини, що підтверджують реальність здійснення самих господарських операцій між позивачем та вищевказаними контрагентами, за результатами яких позивачем віднесено спірні суми до податкового кредиту у відповідних податкових деклараціях; питання щодо фактичної сплати позивачем податку на додану вартість в ціні товарів та послу (робіт), що придбані (отримані) платником податку.

В той же час, в акті перевірки суб`єктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій з його контрагентами.

Позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів, а також те, що господарські операції мали реальний характер, однак відповідачем при винесені спірного податкового повідомлення-рішення зазначене не було прийнято до уваги.

Крім того, з наданих позивачем до суду доказів вбачається подальше використання в межах здійснення позивачем господарської діяльності отриманих ним від контрагентів-виконавців (постачальників) робіт та товарів при виконанні взятих на себе зобов`язань за договорами із контрагентами-замовниками відповідних підрядних робіт.

В свою чергу, посилання відповідача на відсутність товарно-транспортних накладних як підтвердження нереальності господарських операцій з поставки товарів, на думку суду, є безпідставними, з огляду на наступне.

Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 1997 року затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила № 363).

Вказані Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку платників податку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Вказаний висновок суду повністю узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 21 серпня 2018 року у справі №П/811/2816/15.

Суд зазначає, що товарно-транспортні накладні призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є первинним документом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг і підставою для формування витрат за такі послуги.

Відсутність товарно-транспортних накладних, враховуючи вищенаведене судом, зважаючи на ті первинні та супутні їм документи, які наявні у позивача, враховуючи, що перевезення здійснювалось контрагентами позивача згідно договорів купівлі-продажу, не може свідчити про безумовний безтоварний характер господарської операції з поставки товарів у цілому.

Вказані висновки повністю узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 26 червня 2018 року у справі №826/548/17.

Також, слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №826/13058/15, суд зазначив: «товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, а не реальність господарської операції в цілому. В межах спірних відносин податковий кредит та витрати по факту придбання послуг перевезення позивачем не формувався, що обумовлює безпідставність доводів податкового органу в частині вимог до товарно-транспортних накладних взагалі».

Суд зазначає, що відсутність ТТН, не може бути самостійною підставою для того, щоб вважати господарську операцією такою, що не відбулася, а причини відсутності ТТН у кожному конкретному випадку мають бути досліджені судом. Тому питання щодо наявності ТТН, а також правильності її оформлення має оцінюватися в сукупності з іншими документами, створеними в процесі здійснення господарської операції.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 14.02.2019 року по справі № 826/19419/13-а.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на вищенаведене судом, враховуючи викладені правові висновки Верховного Суду, суд вважає, що оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності вищенаведених у позивача документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання в господарській діяльності позивача, неподання до перевірки такого документа як товарно-транспортна накладна, - не може бути єдиною підставою для висновків, що такі господарські операції не відбувались фактично, та відповідно єдиною підставою для позбавлення позивача як платника податку права на віднесення сплачених сум до відповідних витрат підприємства.

Таким чином, враховуючи вищезазначене у своїй сукупності, судом встановлений рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, та зв`язок між фактом отримання послуг та понесенням витрат і господарською діяльністю цього платника податку. Як наслідок, суд дійшов висновку про фактичність господарських операцій позивача щодо отримання товарів, робіт (послуг) від контрагентів позивача ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ», ТОВ «НОВІТНЯ ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», ТОВ «УКРСТІМРАЙД», ТОВ «БІЛД-СОЛЮШН-ГРУП», ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ», ТОВ «ПЛАЙЛОДЖИК», ТОВ`ТЕХНОРІЧ», ТОВ «СТАРК-СМАРТ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ДЕКО-СТАЙЛ», ТОВ «БК «НЬЮ СІТІ», ТОВ «ІНТЕРМЕДІАЛ» та їх подальшого використання під час здійснення господарської діяльності позивача.

Окрім того, суд погоджується із доводами позивача щодо неправомірності донарахування відповідачем грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 19731 грн., а також штрафних санкцій у розмірі 25 %, що складає 4933,00 грн. за квітень 2016 року поза межами строку, встановленого п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, з огляду на наступне.

Згідно з п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

За приписами п. 203.1 ст. 203 ПК України, податкова декларація (з податку на додану вартість) подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, для подання декларації з податку на додану вартість за квітень 2016 року граничний строк подання декларації з податку на додану сплив 20 травня 2016 року.

При цьому, судом встановлено, що КП «АСЕМ» подано податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року - 19.05.2016 року.

Інформації щодо подання позивачем уточнюючого розрахунку до декларації з податку на додану вартість за квітень 2016 року до суду не надано.

З урахуванням положень вже згаданого п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, граничний термін для визначення відповідачем КП «АСЕМ» суми грошових зобов`язань за вказаними порушеннями з податку на додану за квітень 2016 року сплинув 21.05.2019 року.

Разом з цим, судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем 30.05.2019 року, тобто поза межами строку 1095 днів.

Аналогічна правова позиція по застосуванню даних норм права викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 року у справі №826/1711/17, від 17.04.2018 року у справі №2а/0470/4507/12, від 30.10.2018 року у справі №820/4312/17.

При цьому, суд вважає помилковими доводи відповідача, що контролюючий орган має право визначити суму грошових зобов`язань платника податків не пізніше закінчення 1095 дня з дня граничного строку сплати грошових зобов`язань, адже, право контролюючого органу щодо визначення грошового зобов`язання протягом 1095 днів з граничного строку сплати грошових зобов`язань пов`язується із нарахуванням таких зобов`язань саме контролюючим органом.

Суд також не бере до уваги доводи відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву стосовно наявності вироку Святошинського районного суду м. Києва від 14.07.2017 року у справі №759/10032/17 по кримінальному провадженню №0000099, з огляду на наступне.

Так, у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року (справа №826/18952/14) адміністративне провадження №К/9901/8100/18) міститься правовий висновок про те, що сам факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні, або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Постанова Верховного Суду від 29.03.2018р. (провадження К/9901/6497/18, справа №826/3498/15) містить висновок про те, що оцінюючи доводи податкового органу щодо наявності зазначеного вироку, як такого, що беззаперечно свідчить про фіктивність контрагентів позивача, суд зазначає наступне. Факт наявності вироку, ухваленого на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироку, який набрав законної сили.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року у справі № 759/10032/17 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_1 вніс завідомо неправдиві відомості у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 205-1 КК України, тобто підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб-підприємців вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням свого службового становища.

Проте жодних фактів, які б свідчили про здійснення ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ» нереальної господарської діяльності, зокрема, за правовідносинами із КП «АСЕМ», цим вироком не встановлено.

Суд зазначає, що вирок щодо посадової особи контрагента позивача ТОВ «ПОЛЮС КАПІТАЛ» не містить будь-яких посилань на операції з позивачем КП «АСЕМ».

Враховуючи вищенаведене, суд не приймає до уваги висновки податкового органу щодо відсутності реальних правових наслідків здійснених господарських операцій позивача з ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ», з посиланням на вказаний вирок суду.

Аналогічна правова позиція по застосуванню даних норм права також викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2019 року у справі №826/9653/71 (провадження №К/9901/38165/18).

Враховуючи викладене, оцінивши докази у справі, з огляду на зазначені вище норми законодавства та враховуючи обставини справи, суд вважає, що позивачем цілком правомірно у відповідності до ст.198 Податкового кодексу України віднесено суми, сплачені в ціні отриманих послуг за вищевказаними договорами, укладеними із його контрагентами ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ», ТОВ «НОВІТНЯ ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», ТОВ «УКРСТІМРАЙД», ТОВ «БІЛД-СОЛЮШН-ГРУП», ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ», ТОВ «ПЛАЙЛОДЖИК», ТОВ`ТЕХНОРІЧ», ТОВ «СТАРК-СМАРТ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ДЕКО-СТАЙЛ», ТОВ «БК «НЬЮ СІТІ», ТОВ «ІНТЕРМЕДІАЛ» до складу податкового кредиту та порушень законодавства, що регулює вказані питання, судом не встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що визначення відповідачем суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за господарськими операціями із вищевказаними контрагентами є протиправним, а отже і накладення штрафних (фінансових) санкцій на підставі цих порушень є також протиправним.

При цьому, суд вважає, що відповідачем під час розгляду справи доведено правомірність встановленого порушення щодо завищення позивачем суми податкового кредиту у розмірі 1263,00 грн., який сформовано позивачем в результаті придбання товарів та матеріалів у ТОВ «БУДТОРГСНАБ» без укладання господарських договорів, а позивачем, в свою чергу, не спростовано наявність даного порушення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

В той же час, відповідно до ч.1 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Суд зазначає, що з боку позивача під час усього строку розгляду справи не було надано до суду доказів укладення правочинів в письмовій формі з ТОВ «БУДТОРГСНАБ», в тому числі, відповідних договорів, листів, телеграм, якими обмінювались сторони чи інших документів, вчинених у письмовій формі, в яких виражена воля сторін засобами телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Разом з цим, КП «АСЕМ» не було надано до суду доказів того, що правочини, які укладені між позивачем та ТОВ «БУДТОРСНАБ» були повністю виконані сторонами саме у момент їх вчинення.

Водночас, як вже встановлено судом, у вищевказаних видаткових накладних, які надані до суду позивачем та засвідчені директором КП «АСЕМ» Коршак Д.О. на відповідність оригіналу, відсутні жодні примітки щодо умов проведення розрахунків.

Отже враховуючи викладене у сукупності, суд вважає, що документи, які складені на постачання товарів, за результатами яких були виписані податкові накладні №392 від 24.05.2016 року, №30 від 30.03.2016 року, № 226 від 24.02.2016 року та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №82 від 10.03.2016 до податкової накладної №226 від 24.02.2016, №210 від 23.02.2016 року (т.2 а.с.21-26) не є належними доказами на підтвердження фактичного вчинення господарської операції та настання обставин, з якими закон пов`язує виникнення податкових зобов`язань та права виписки зазначених податкових накладних.

З наданих до суду КП «АСЕМ» документів та документів, які надавались до контролюючого органу, неможливо встановити факту придбання позивачем товарів у вищевказаних судом видаткових накладних, їх зберігання та транспортування, навантаження, розвантаження, на кого покладався обов`язок щодо перечення товарів.

При цьому, під час розгляду справи представник позивача вказувала на те, що такі товари перевозились власними силами позивача, однак жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, які у сукупності із іншими доказами могли б свідчити про перевезення, як вказує позивач, придбаних саме у ТОВ «БУДТОРСНАБ», товарів до суду не надано.

Отже, як вбачається з викладеного, ані до контролюючого органу, ані до суду позивачем не надано документів, які б підтверджували зазначені у його поясненнях обставини, тобто, документів на підтвердження фактичного вчинення господарської операції та настання обставин, з якими закон пов`язує виникнення податкових зобов`язань та права виписки вищевказаних податкових накладних, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, як зазначено в акті перевірки, на суму 1263,00 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність порушень з боку позивача по господарським операціям із ТОВ «ІНСАЙТ КОНЕКТ», ТОВ «НОВІТНЯ ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», ТОВ «УКРСТІМРАЙД», ТОВ «БІЛД-СОЛЮШН-ГРУП», ТОВ «ПОЛЮС-КАПІТАЛ», ТОВ «ПЛАЙЛОДЖИК», ТОВ`ТЕХНОРІЧ», ТОВ «СТАРК-СМАРТ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ДЕКО-СТАЙЛ», ТОВ «БК «НЬЮ СІТІ», ТОВ «ІНТЕРМЕДІАЛ» (як зазначається в акті перевірки в частині завищення суми податкового кредиту), а інша частина порушень у позивача наявна, відповідне податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 30.05.2019 року про збільшення КП «АСЕМ» суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 683200,00 грн. та нарахування штрафних санкцій у сумі 170800,00 грн., є частково протиправним, а отже підлягає частковому задоволенню.

При цьому, суд виходить з наступного.

Як вбачається з розрахунку до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, штрафна санкція, яка застосована до суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, становить 25%.

З урахуванням висновків суду щодо правомірності формування податкового кредиту із вказаними вище контрагентами, суд дійшов висновку, що сума грошового зобов`язання з податку на додану вартість у податковому повідомленні-рішенні Головного управління ДФС в Одеській області № від 30.05.2019 року, яка визначена неправомірно становить: 681937,00 грн. - за податковими зобов`язаннями (683200,00 грн. - 1263,00 грн.) та у розмірі 170484,00 грн. - за штрафними (фінансовими санкціями) (170800,00 грн. - (1263,00 грн.х25% = 316 грн. (з округленням), і, відповідно, в цій частині вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС в Одеській області № від 30.05.2019 року правомірно визначена сума грошового зобов`язання у розмірі 1263,00 грн. (за податковими зобов`язаннями) та сума у розмірі 316 грн. - за штрафними фінансовими санкціями.

Таким чином, податкове повідомлення-рішенням Головного управління ДФС в Одеській області № від 30.05.2019 року підлягає частковому скасуванню в частині збільшення КП «АСЕМ» суми грошового зобов`язання у загальному розмірі 852421,00 грн., з яких за податковими зобов`язаннями у розмірі 681937,00 грн. та за штрафними фінансовими санкціями у розмірі 170484,00 грн.

Решта доводів та заперечень сторін у заявах по суті справи висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги КП «АСЕМ» підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30 травня 2019 року, прийнятого Головним управлінням ДФС в Одеській області в частині збільшення КП «АСЕМ» суми грошового зобов`язання у загальному розмірі 852421,00 грн., з яких за податковими зобов`язаннями у розмірі 681937,00 грн. та за штрафними фінансовими санкціями у розмірі 170484,00 грн., а решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 12810,00 грн. (дванадцять тисяч вісімсот десять) згідно платіжного доручення №256 від 19.06.2019 року (т.1 а.с.5).

При цьому судом встановлено, що ціна позовну у даній справі, оскільки позов містить усі вимоги майнового характеру, складає 854000,00 грн. (загальна сума, яка визначена в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вже вказано судом, ціна позовну у даній справі, оскільки позов містить усі вимоги майнового характеру, складає 854000,00 грн.

При цьому суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від № від 30.05.2019 року в частині визначення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням у розмірі 681937,00 грн. та за штрафними фінансовими санкціями у розмірі 170484,00 грн., що у загальному розмірі становить 852421,00 грн.

Тобто, у відсотковому співвідношенні судом задоволено 99,82% (з округленням) розміру позовних вимог КП «АСЕМ» (852421,00 грн.) (сума задоволених вимог) х 100% : 854000,00 грн. (загальна ціна (сума) позову).

З урахуванням часткового задоволення позовної заяви майнового характеру КП «АСЕМ» у розмірі, що становить 99,82 % від суми заявлених позовних вимог, суд доходить висновку, що розмір судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №256 від 19.06.2019 року, що підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, становить 12787,00 грн. (з округленням) (12810,00 грн. (загальна сума судового збору) х 99,82%), пропорційно до розміру задоволених вимог.

05.11.2019 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду та зазначено, що повний текст рішення суду буде виготовлений у строк, визначений ч.3 ст.243 КАС України.

Згідно з приписами ч.3 ст.243 КАС України залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, з урахуванням наведених приписів ч.1 ст.120 КАС України, останнім днем для складання рішення суду у повному обсязі по вказаній справі є 15.11.2019 року.

Керуючись ст.ст. 2,9,72,76-77,90,120,139,193,241-246,255,295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву колективного підприємства «АСЕМ» (вул. Кутузова, 21, м. Одеса, 65003) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул. Семінарська,5, м. Одеса, 65069) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30 травня 2019 року - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30 травня 2019 року, прийняте Головним управлінням ДФС в Одеській області в частині збільшення КП «АСЕМ» суми грошового зобов`язання у загальному розмірі 852421,00 грн., з яких за податковими зобов`язаннями у розмірі 681937,00 грн. та за штрафними фінансовими санкціями у розмірі 170484,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області на користь колективного підприємства «АСЕМ» (ідентифікаційний код юридичної особи 22466727, вул. Кутузова, 21, м. Одеса, 65003) судовий збір у розмірі 12787,00 грн. (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят сім гривень 00 копійок), сплачений згідно платіжного доручення №256 від 19.06.2019 року, пропорційно до задоволених вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 15.11.2019 року.

Суддя О.М. Соколенко

.