Справа № 760/23807/19
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1237/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Гак Г.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Аташової Поліни Юріївни, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії НК № 463553 від 05 серпня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Посилається в позові на те, що постановою серії НК № 463553 від 05 серпня 2019 року, винесеною відповідачем, його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 15.9.е. Правил дорожнього руху щодо заборони зупинки на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів та накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 гр.

Вважає дії відповідача протиправними, а постанову незаконною та необґрунтованою.

Так, 05 серпня 2019 року приблизно о 10.50 год. він, керуючи транспортним засобом «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , прямував по бульвару Лесі Українки в напрямку Бесарабської площі.

На перехресті бульвару Л. Українки з вул. І. Кудрі в м. Києві він здійснив розворот, та, рухаючись вздовж будинку № 34 по бульвару Л. Українки серед припаркованих автомобілів, у крайній правій смузі побачив місце, де можливо було б припаркувати авто, а саме - навпроти входу до приміщення «Аптеки», що по бул. Л. Українки, 34 в м. Києві.

Оскільки датчик температури просигналізував про перегрів системи охолодження і не було часу шукати інше місце паркування, автомобіль був зупинений на вказаному вище місці.

Після відкриття капоту авто, він виявив відсутність у системі охолодження самої рідини охолодження та виявлено пошкодження одного з патрубків системи охолодження.

Усвідомлюючи, що подальший рух на автомобілі неможливий, він, пересвідчившись, що ним не порушуються вимоги ПДР, що стосуються здійснення вимушеної зупинки транспортного засобу та чи не заважає і не створює перешкод його автомобіль руху транспортних засобів, зачинивши його, поїхав до автомагазину задля придбання охолоджуючої рідини.

Приблизно о 13.00 - 13.15 год., повернувшись до місця, де було залишено автомобіль, останнього там не виявилось, у зв`язку з чим він зателефонував з мобільного на гарячу лінію МВС України з приводу зникнення автомобіля.

В телефонному режимі йому було повідомлено про необхідність з`явитися до Управління патрульної поліції в м. Києві для повного з`ясування всіх обставин справи.

Прибувши за адресою: м. Київ, вул. Народного ополчення, 9, він дізнався, що його автомобіль було евакуйовано у зв`язку з порушенням ПДР, а саме - у зв`язку з його паркуванням на відстані менше, ніж 30 метрів, від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

В подальшому його було направлено до працівників поліції, які вручили йому постанову.

Вважає дії відповідача незаконними, а постанову такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства.

Так, при винесенні постанови відповідач не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину, його не було ознайомлено з його правами, визначеними ст. 268 КУпАП, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Крім того, вважає, що при евакуації його транспортного засобу був порушений порядок, встановлений нормами чинного законодавства, а також його права, оскільки встановлених нормами КУпАП підстав для евакуації не було.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов.

Ухвалою від 23 серпня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 162, 165 КАС України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а третій особі - для надання письмових пояснень.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію зазначеної ухвали 18 вересня 2019 року.

Станом на день ухвалення рішення, відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву суду не надав.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Представник третьої особи надав суду письмові пояснення, в яких проти позову заперечував, зазначав, що в діях відповідача порушень не було.

Відповідач під час розгляду справи вірно кваліфікувала вчинене позивачем правопорушення та вірно застосувала норми матеріального права.

Перед початком розгляду справи позивачу були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП України, а також названо посаду, спеціальне звання та прізвище, а також пояснено підставу притягнення до адміністративної відповідальності.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, керуючись законом та правосвідомістю, постановив визнати винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Виходячи з цього, просить відмовити в позові.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 05 серпня 2019 року відповідачем винесено постанову серії НК № 463553 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній, на думку відповідача, порушив вимоги п. 15.9.е. Правил дорожнього руху щодо заборони зупинки на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Диспозиція частини 3 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП.

Обов`язок же доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що він, у порушення п. 15.9.е. Правил дорожнього руху здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Згідно п. 15.9.е. ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що здійснив зупинку у зв`язку з виникненням несправностей в автомобілі, що могли б призвести до аварійної ситуації на дорозі.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2)чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3)чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно частини першої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Порядок розгляду справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності передбачений також Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376, відповідно до розділу ІV якої розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач, не надавши суду відзив на позовну заяву, заперечень проти вимог позивача та викладених ним обставин, приведені ним твердження не спростував.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку відповідача, встановлені в судовому засіданні обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 3, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Аташової Поліни Юріївни.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 463553 від 05 серпня 2019 року, винесену Інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Аташовою Поліною Юріївною відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Л.А.Шереметьєва