Справа № 560/1218/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1218/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лабань Г.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

06 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2 А.

представника відповідача: Волянського О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Західного офісу Державної аудиторської служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року (повний текст якого складено 04 липня 2019 року у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного офісу Державної аудиторської служби України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у квітні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Західного офісу Державної аудиторської служби України, в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати п. 1 Розподілу обов`язків між начальником та заступниками начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, затвердженого наказом Західного офісу Держаудитслужби від 19.03.2019 №53;

2) визнати протиправним і скасувати наказ Західного офісу Держаудитслужби України від 04.01.2019 №2 "Про уповноваження на вчинення дій", яким викладений п. 1 наказу Західного офісу Держаудитслужби від 15.08.2018 №226 у новій редакції;

3) визнати протиправним та скасувати п. 4 Розподілу обов`язків між начальником, першим заступником та заступниками начальника Західного офісу Держаудитслужби, затвердженого наказом Західного офісу Держаудитслужби України від 01.04.2019 №60, щодо обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області;

4) зобов`язати Західний офіс Державної аудиторської служби України привести у відповідність до законодавства Розподіл обов`язків між начальником та заступниками начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області щодо обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області у встановленому порядку, без порушень прав начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області Крупи В.М.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач прийняв ряд наказів, якими змінив визначення повноважень позивача на посаді начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області. На думку позивача, змінивши його основні посадові обов`язки, відповідач допустив пряму дискримінацію начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області за ознакою здоров`я (наявність інвалідності) і такі дії відповідача спрямовані на незаконне перешкоджання виконанню позивачем службових обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області.

Також зміна обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області є зміною істотних умов праці відповідно до частини 3 статті 43 закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII). Проте, відповідач, в порушення ч. 4 ст. 43 Закону №889-VIII, не повідомив позивача про зміну основних посадових обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області.

Крім того, позивач вказав, що на момент перебування справи №2240/3262/18 про оскарження наказів, які стосувалися розподілу обов`язків між начальником та заступниками начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області на розгляді в Сьомому апеляційному адміністративному суді, відповідач самостійно скасував оскаржувані накази та повторно прийняв аналогічні за змістом накази від 19.03.2019 №53, від 04.01.2019 №2 та від 01.04.2019 №60 щодо зміни обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, які вже є предметом оскарження у даній справі.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 Розподілу обов`язків між начальником та заступниками начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, затвердженого наказом Західного офісу Держаудитслужби від 19.03.2019 №53. Визнано протиправним і скасовано наказ Західного офісу Держаудитслужби України від 04.01.2019 №2 "Про уповноваження на вчинення дій", яким викладений пункт 1 наказу Західного офісу Держаудитслужби від 15.08.2018 №226 у новій редакції. Визнано протиправним та скасовано пункт 4 Розподілу обов`язків між начальником, першим заступником та заступниками начальника Західного офісу Держаудитслужби, затвердженого наказом Західного офісу Держаудитслужби України від 01.04.2019 №60, щодо обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області. Зобов`язано Західний офіс Державної аудиторської служби України привести у відповідність до законодавства Розподіл обов`язків між начальником та заступниками начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області щодо обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області у встановленому порядку, з урахуванням встановлених обставин у цій адміністративній справі, без порушень прав начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області Крупи Володимира Михайловича.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що у провадженні суду знаходилася справа №2240/3262/18 про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і по даній справі, що вказує на наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України. Крім того, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно порівнювалися посадові обов`язки усіх начальників управлінь в областях Західного офісу Держаудитслужби, визначені в положеннях про управління в областях, через призму Примірного положення, однак дане Положення є примірним, тобто зразковим, його норми не є імперативними, а тому остаточні положення про управління затверджуються наказом начальника Офісу. Водночас, Офіс не заперечував, що для позивача були встановлені інші обов`язки, навпаки пояснював таке встановлення наявністю відповідних для нього підстав та повноважень. Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги та не дослідив підстав встановлення відповідних обов`язків для позивача, а висновки зробив, без мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного відповідачем, без обґрунтованого зазначення норм права, які порушені відповідачем і як саме, без повної та об`єктивної мотивації не застосування норм права, на які посилався відповідач. Більше того, повноваження Західного офісу Держаудитслужби щодо визначення та розподілу обов`язків є дискреційними повноваженнями Офісу та його виключною компетенцією, а позовні вимоги ОСОБА_1 не відповідають вимогам закону, у зв`язку із чим не підлягали до задоволення.

08 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній вказав на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги. Так, ОСОБА_1 вказав на те, що предмет спору у даній справі є іншим, ніж у справі № 2240/3262/18, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі. Також позивач зауважив, що суд наділений законом правом, задовольняючи позов, не тільки визнати акт протиправним, але і зобов`язати відповідача привести такий акт у відповідність Крім того, на переконання позивача, доводи апеляційної скарги підтверджують допущення з боку відповідача прямої дискримінації щодо нього, як начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, що завуальовано видаються останнім за дискреційні повноваження. Більше того, рішення суду першої інстанції жодним чином не стосується правомірності повноважень керівника та його заступника, оскільки в оскаржуваному судовому рішенні надано оцінку щодо неправомірності підходу роботодавця до визначення повноважень позивача.

28 жовтня 2019 року до суду надійшли письмові пояснення від відповідача, в якому останній вказав на те, що доводи відзиву на апеляційну скаргу жодним чином не спростовують доводи апеляційної скарги. До вказаного пояснення долучено копію постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №2240/3262/18.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, відповідно до наказу Західного офісу Держаудитслужби від 09.07.2018 №266-0 позивач ОСОБА_1 призначений з 10.07.2018 на посаду начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області.

Відповідно до наказу Західного офісу Держаудитслужби від 19.03.2019 №53 затверджений Розподіл обов`язків між начальником та заступниками начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області.

Наказом Західного офісу Держаудитслужби від 04.01.2019 №2 "Про уповноваження на вчинення дій" пункт 1 наказу Західного офісу Держаудитслужби від 15.08.2018 №226 викладений в наступній редакції:

"Уповноважити ОСОБА_3 , заступника начальника Західного офісу Держаудитслужби, на вчинення перелічених нижче дій:

- видавати розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами в установленому законодавством порядку, підготовлені за наслідками проведених контрольних заходів Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області;

- затверджувати програми проведення контрольних заходів Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області та підписувати направлення на проведення державного фінансового аудиту, перевірки закупівель, інспектування (ревізії) працівникам цього Управління;

- видавати розпорядження про відрядження працівників Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області на проведення контрольних заходів, зустрічних звірок та інших заходів, пов`язаних із їх проведенням, а також для участі працівників в якості спеціалістів за зверненням правоохоронних органів;

- приймати рішення про початок моніторингу закупівлі, про призначення перевірки закупівлі та про зупинення рішення органу державного фінансового контролю щодо початку моніторингу закупівлі".

Наказом від 01.04.2019 №60 "Про внесення змін до Розподілу обов`язків між начальником, першим заступником та заступниками начальника Західного офісу Держаудитслужби" начальник Західного офісу Держаудитслужби виклав у новій редакції Розподіл обов`язків між начальником, першим заступником та заступниками начальника Західного офісу Держаудитслужби, затверджений наказом Західного офісу Держаудитслужби від 15.08.2018 №228.

Позивач, вважаючи, що прийняття вказаних наказів є проявом прямої дискримінації його, як державного службовця з інвалідністю та порушенням його прав, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не дотримався вимог ч. 4 ст. 43 Закону №889-VIII про повідомлення позивача щодо зміни основних посадових обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужи в Хмельницькій області. Більше цього, відповідач необхідність зміни посадових обов`язків позивача пояснив інвалідністю, що, на думку суду, має ознаки дискримінації ОСОБА_1 у розумінні статей 2, 27 Конвенції. Відтак, такі дії відповідача призвели до порушень прав та інтересів ОСОБА_1 , як начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, а тому необхідно скасувати спірні наказати та зобов`язати відповідача привести у відповідність до законодавства Розподіл обов`язків між начальником та заступниками начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області щодо обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області у встановленому порядку, з урахуванням встановлених обставин у цій адміністративній справі, без порушень прав позивача.

Колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 №2939-XII (далі - Закон №2939-XII) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Згідно з ст. 15 Закону №2939-XII службові особи органу державного фінансового контролю є представниками органів виконавчої влади.

Положеннями ч. 2 ст. 1 Закону №889-VIII визначено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до ст. 7 Закону №889-VIII державний службовець має право, зокрема, на чітке визначення посадових обов`язків.

Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що на час подання ОСОБА_1 адміністративного позову від 18.04.2019 по справі № 560/1218/19, в провадженні Сьомого апеляційного адміністративного суду перебувала справа № 2240/3262/18 за апеляційною скаргою Західного офісу Держаудитслужби на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування наказів.

Так, ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом від 02.10.2018 (справа №2240/3262/18) про визнання протиправними та скасування наказів Західного офісу Держаудитслужби, в тому числі в частині позбавлення позивача конкретних повноважень, від 02.07.2018 № 189; від 05.07.2018 № 201; від 31.07.2018 №212; від 15.08.2018 № 228; від 15.08.2018 № 229; від 15.08.2018 № 226. Даними наказами визначені повноваження та посадові обов`язки позивача на посаді начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області та повноваження і обов`язки заступника начальника Західного офісу Держаудитслужби.

При цьому, на переконання апелянта, обґрунтування та підстави позову (обставини, що вже досліджувалися судом) ОСОБА_1 по справі №2240/3262/18 є ідентичними до позову ОСОБА_1 по справі № 560/1218/19. Отже, у цих двох справах однаковими є сторони та підстави позову, а також спосіб захисту прав та інтересів позивача (предмет позову) обраний судом у рішенні від 25 січня 2019 року та продубльований позивачем у позовній заяві від 18.04.2019.

Водночас, положеннями п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Отже, із врахуванням наведеного вище, апелянт наполягає на тому, що провадження по справі № 560/1218/19 підлягає закриттю.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що дійсно спір виник між тими самими сторонами і по суті з тих самих підстав, однак предмет позову є іншим, оскільки ОСОБА_1 у в межах справи № 560/1218/19 оскаржуються інші накази відповідача, ніж у справі №2240/3262/18.

Крім того, як пояснив в судовому засіданні позивач та його представник, звернення до суду з позовною заявою від 18.04.2019 було зумовлене самостійним скасуванням відповідачем раніше оскаржуваних ним у справі №2240/3262/18 наказів та повторним прийняттям подібних за змістом наказів від 19.03.2019 №53, від 04.01.2019 №2 та від 01.04.2019 №60 щодо зміни посадових обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області.

З огляду на те, що предмет спору у справі №2240/3262/18 різниться від предмету спору у справі № 560/1218/19, то колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України для закриття провадження у справі, що вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав протиправними та скасував оскаржувані накази, з огляду на порівняння посадових обов`язків усіх начальників управлінь в областях Західного офісу Держаудитслужби, визначені в положеннях про управління в областях, через призму Примірного положення, суд апеляційної інстанції враховує таке,

З матеріалів справи слідує, що наказом Держаудитслужби 02.06.2016 №23 "Про затвердження положень про офіси Держаудитслужби та їх підрозділи" затверджене, зокрема, Примірне положення про управління офісів Держаудитслужби в областях (далі - Примірне положення).

Згідно з пунктом 10 Примірного положення, начальник управління:

1) здійснює керівництво управлінням, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності;

2) організовує та забезпечує виконання управлінням відповідно до актів законодавства, наказів Держаудитслужби та Офісу, а також доручень керівництва Держаудитслужби та Офісу;

3) складає плани роботи та подає на затвердження начальнику Офісу;

4) забезпечує проведення державного фінансового аудиту, перевірки закупівель, інспектування (ревізії), моніторингу закупівель;

5) звітує перед начальником Офісу та Головою Держаудитслужби щодо виконання покладених на управління завдань та планів роботи;

6) вносить пропозиції начальнику Офісу щодо кандидатур на посаду своїх заступників;

7) розподіляє обов`язки між працівниками управління та контролює їх роботу;

8) вживає заходів щодо забезпечення ефективності роботи працівників управління;

9) визначає планові та поточні завдання працівникам управління та контролює їх виконання;

10) забезпечує встановлений порядок роботи з документами й матеріалами управління, дотримання працівниками трудової, виконавської дисципліни і службової таємниці;

11) представляє інтереси управління у відносинах з місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, правоохоронними органами, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, а в судах - інтереси Офісу за дорученням;

12) проводить особистий прийом громадян;

13) здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Натомість, відповідно до п. 1 Розподілу обов`язків між начальником та заступниками начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, затвердженого наказом Західного офісу Держаудитслужби від 19.03.2019 №53, начальник Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області (Крупа В.М.):

- підписує (за наявності довіреності) позовні заяви, апеляційні, касаційні скарги, заяви про перегляд рішень, ухвал, постанов судів у зв`язку з нововиявленими обставинами, інші окремі процесуальні документи, які подаються від імені Західного офісу Держаудитслужби;

- підписує (за наявності довіреності) фінансові та бухгалтерські документи;

- забезпечує проведення роботи з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників, організації внутрішніх навчань відповідно до сфери повноважень;

- розглядає кореспонденцію, звернення громадян, запити на інформацію, іншу кореспонденцію з питань, віднесених до компетенції структурних підрозділів, діяльність яких він координує та контролює, і надає відповідні доручення керівникам структурних підрозділів, діяльність яких він координує та контролює, та за дорученням начальника Західного офісу Держаудитслужби або заступника начальника Західного офісу Держаудитслужби інші звернення;

- підписує листи відповіді на звернення громадян, запити на інформацію, іншу кореспонденцію з питань, віднесених до компетенції структурних підрозділів, діяльність яких він координує та контролює, і надає відповідні доручення керівникам структурних підрозділів, діяльність яких він координує та контролює, та за дорученням начальника Західного офісу Держаудитслужби або заступника начальника Західного офісу Держаудитслужби інші листи;

- координує та контролює діяльність: відділу адміністративно-господарського забезпечення, документообігу та контролю виконавської дисципліни; сектору IT забезпечення.

Разом з тим, наказом від 04.01.2019 №2 начальник Західного офісу Держаудитслужби уповноважив Марценюка А.А., заступника начальника Західного офісу Держаудитслужби, на вчинення такий дій:

- видавати розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами в установленому законодавством порядку, підготовлені за наслідками проведених контрольних заходів Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області;

- затверджувати програми проведення контрольних заходів Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області та підписувати направлення на проведення державного фінансового аудиту, перевірки закупівель, інспектування (ревізії) працівникам цього Управління;

- видавати розпорядження про відрядження працівників Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області на проведення контрольних заходів, зустрічних звірок та інших заходів, пов`язаних із їх проведенням, а також для участі працівників в якості спеціалістів за зверненням правоохоронних органів;

- приймати рішення про початок моніторингу закупівлі, про призначення перевірки закупівлі та про зупинення рішення органу державного фінансового контролю щодо початку моніторингу закупівлі.

За змістом п. 4 Розподілу обов`язків між начальником, першим заступником та заступниками начальника Західного офісу Держаудитслужби, затвердженого наказом Західного офісу Держаудитслужби від 15.08.2018 №228, в редакції наказу Західного офісу Держаудитслужби від 01.04.2019 №60, заступник начальника Західного офісу Держаудитслужби (Марценюк А ОСОБА_4 .):

- забезпечує взаємодію з правоохоронними органами та іншими органами з питань, що належать до компетенції структурних підрозділів, діяльність яких контролює та координує заступник начальника Західного офісу Держаудитслужби;

- розглядає кореспонденцію, що надходить йому безпосередньо та за дорученням начальника Західного офісу Держаудитслужби, зокрема, правоохоронних органів, інших державних і місцевих органів влади, запити, звернення народних депутатів України, депутатів місцевих рад, органів місцевого самоврядування, звернення громадян, запити на інформацію, іншу кореспонденцію з питань, що належать до компетенції структурних підрозділів, діяльність яких він координує та контролює, і надає відповідні доручення керівникам структурних підрозділів, діяльність яких він координує та контролює;

- розглядає кореспонденцію, яка надходить до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, зокрема, листи і доручення Держаудитслужби, листи правоохоронних та інших органів, запити та звернення народних депутатів України, депутатів місцевих рад, листи та рішення судів України, а також інші документи, за дорученням начальника Західного офісу Держаудитслужби;

- підписує листи, адресовані місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, правоохоронним органам, підприємствам, установам, організаціям, головам судів, народним депутатам України, депутатам місцевих рад усіх рівнів, листи-відповіді на звернення, що стосуються діяльності Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, листи-відповіді на звернення громадян, підприємств, установ, організацій, а також листи, підготовлені Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, діяльність якого він координує та контролює;

- накладає резолюції стосовно опрацювання документів та надає відповідні доручення керівникам структурних підрозділів та працівникам Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області;

- розглядає та накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства, передбачених статтями 164-2 та 166-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- складає в установленому порядку протоколи про вчинення адміністративних правопорушень за статтями 163-12, 164-2, 164-12, 164-14 та частинами 3-7 статті 166-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів державного фінансового контролю;

- складає плани роботи Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області та подає їх на затвердження начальнику Західного офісу Держаудитслужби;

- забезпечує проведення державного фінансового аудиту, перевірки закупівель, інспектування (ревізії), моніторингу закупівель на території, яка охоплюється контролем Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області;

- розподіляє обов`язки між працівниками Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області та контролює їх роботу;

- координує та контролює діяльність Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області загалом та безпосередньо відділу контролю у галузі ЖКГ, інфраструктури та зв`язку Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, відділу контролю у сфері закупівель Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області та юридичного сектору Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області.

Аналіз вищенаведених наказів у порівнянні з нормами Примірного положення дали підстави для висновку суду першої інстанції про те, що відповідач залишив лише частину напрямків (обов`язків) роботи начальнику управління, визначених Примірним положенням. При цьому, вимоги пунктів 3, 4, 6, 7, 9, 13 Примірного положення не знайшли свого відображення у пункті 1 Розподілу обов`язків між начальником та заступниками начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області. Тобто, відповідач фактично на 50% змінив обов`язки начальника управління, які визначені у Примірному положенні.

Натомість, апелянт наполягає на тому, що усі управління в областях, окрім управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області координуються та контролюються безпосередньо начальником Західного офісу Держаудитслужби. Водночас, Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області контролюється та координується заступником начальника Західного офісу Держаудитслужби, а тому із врахуванням даних обставин визначалися повноваження і посадові обов`язки начальників управлінь в областях та позивача. При порівнянні посадових обов`язків між начальником, першим заступником та заступниками начальника Західного офісу Держаудитслужби, визначених у розподілі, затвердженому наказом Західного офісу Держаудитслужби 19.03.2019 №53, судом першої інстанції вказана вище обставина упущена.

Однак, твердження апелянта про те, що розподіл обов`язків між начальниками управлінь в інших областях та їх заступниками, а також між начальниками управлінь не є однотипним чи шаблонним у порівнянні із положеннями про управління в областях і наявність однакових (спільних) повноважень, прописаних у положеннях про управління в областях не свідчить про те, що такі повноваження фактично є однаковими, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки такі доводи апеляційної скарги не містять належного обґрунтування тієї обставини, чим саме було зумовлено окреме ставлення до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області і, відповідно до ОСОБА_1 як начальника даного управління, шляхом покладання обов`язків з контролю та координації даного управління саме на заступника начальника Західного офісу Держаудитслужби, в той час як усі інші управління координуються та контролюються безпосередньо начальником Західного офісу Держаудитслужби.

При цьому, суд першої інстанції дослідив Положення про Управління Західного офісу Держаудитслужби в Волинській, Закарпатській, Івано-Франківській, Рівненській, Тернопільській, Чернівецькій та аналогічні накази, якими затверджений Роздподіл обов`зків між начальником та заступниками начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в цих областях.

Розподіл обов`язків між начальником та заступниками начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в цих областях відповідає вимогам Примірного положенню, і є практично однаковим, але, відповідно, відрізняється у частині напрямків (обов`язків) роботи начальників у порівняні з Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області.

У Розподілі обов`язків між начальником та заступниками начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в інших областях, на відміну від Розподілу обов`язків між начальником та заступниками начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, містяться такі обов`язки начальника управління щодо:

- забезпечення взаємодії з правоохоронними органами, місцевими органами влади та органами самоврядування відповідно до адміністративно-територіальної юрисдикції управління;

- розгляду кореспонденції, яка надходить до управління (листи і доручення Держаудитслужби, запити, звернення народних депутатів України, депутатів місцевих рад, листи місцевих органів влади та органів місцевого самоврядування, правоохоронних органів відповідно до адміністративно-територіальної юрисдикції управління, керівників інших центральних органів виконавчої влади та керівників їх територіальних підрозділів, звернення, що стосуються діяльності заступників начальника управління, керівників структурних підрозділів, листи та ухвали судів України, а також інші документи, що потребують рішень безпосередньо начальника управління), накладення резолюцій стосовно опрацювання документів та надання відповідних доручень заступникам начальника управління та керівникам структурних підрозділів;

- підписання листів управління, адресованих правоохоронним органам, іншим державним і місцевим органам влади, органам місцевого самоврядування відповідно до адміністративно-територіальної юрисдикції управління, керівникам територіальних органів (підрозділів) центральних органів виконавчої влади, Держаудитслужбі, суддям, листів-відповіддей на звернення-запити, звернення (зокрема, народних депутатів України, депутатів місцевих рад), що стосуються діяльності управління та його посадових осіб;

- розгляду та накладання адміністративних стягнень на осіб, винних у порушенні законодавства, передбачені статтями 164-2 та 166-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- вжиття заходів щодо матеріально-технічного забезпечення діяльності управління;

- координації та контролю діяльність: заступників начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби у області; відділу контролю у сфері закупівель; юридичного сектору.

Тобто, оскаржуваними наказами відповідач фактично встановив ОСОБА_3 повноваження, які стосуються безпосередньо Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області та є характерними, передусім, для повноважень начальника управління, в тому числі координування та контроль діяльності Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області.

Суд першої інстанції зауважив, що порівняння повноважень ОСОБА_3 з іншими заступниками начальника Західного офісу Держаудитслужби, вказує на наявність значної їх відмінності, а також на меншу кількість таких повноважень у інших заступників, при цьому без прив`язки у інших заступників до конкретного управління, яке входить до Західного офісу Держаудитслужби.

Натомість, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що вищевказане Положення є примірним, тобто зразковим, його норми не є імперативними, а тому остаточні положення про управління затверджуються наказом начальника Офісу. При цьому, повноваження Західного офісу Держаудитслужби щодо визначення та розподілу обов`язків є дискреційними повноваженнями Офісу та його виключною компетенцією і визнаючи право позивача на вказані повноваження, суд першої інстанції фактично втручається в організацію роботи Західного офісу та повноваження начальника Офісу.

Крім того, позивач самостійно із власної волі надав Західному офісу довідку МСЕК, відповідно до якої йому встановлено ІІ групу інвалідності, а відтак тим самим поклав на начальника Західного офісу відповідальність за виконання вимог висновку, оскільки наведена у ньому інформація стосується умов та характеру праці позивача, а тому і виконання ним службових обов`язків і повноважень. Тобто, Західний офіс визначив повноваження та посадові обов`язки позивача з метою дотримання "Висновку про умови та характер праці", попередження негативного впливу характеру праці на стан здоров`я особи з інвалідністю, враховуючи, що посада начальника управління покладає на особу, яка її займає, великий об`єм повноважень та обов`язків, є відповідальною, передбачає організацію роботи управління, пов`язаної з виконанням функцій органу державного фінансового контролю та керівництво службовими особами цього управління з метою реалізації ними посадових обов`язків, що передбачає, відповідно, значне фізичне та психологічне навантаження.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними вказані доводи апелянта, зважаючи на наступне.

Положеннями ст. 22 Кодексу законів про працю України визначено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

Згідно з ст. 172 Кодексу законів про працю України у випадках, передбачених законодавством, на власника або уповноважений ним орган покладається обов`язок організувати навчання, перекваліфікацію і працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до медичних рекомендацій, встановити на їх прохання неповний робочий день або неповний робочий тиждень та створити пільгові умови праці.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 №875-XII (далі Закон №875-XII) визначено, що особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

За приписами ст. 17 Закону №875-XII відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення особи з інвалідністю на іншу роботу без її згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан її здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я осіб з інвалідністю.

У ст. 2 Конвенції про права осіб з інвалідністю від 13.12.2006 (далі - Конвенція) визначено, що "дискримінація за ознакою інвалідності" означає будь-яке розрізнення, виключення чи обмеження з причини інвалідності, метою або результатом якого є применшення або заперечення визнання, реалізації або здійснення нарівні з іншими всіх прав людини й основоположних свобод у політичній, економічній, соціальній, культурній, цивільній чи будь-якій іншій сфері. Вона включає всі форми дискримінації, у тому числі відмову в розумному пристосуванні.

За змістом п. 1 ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на працю нарівні з іншими; воно включає право на отримання можливості заробляти собі на життя працею, яку особа з інвалідністю вільно вибрала чи на яку вона вільно погодилась, в умовах, коли ринок праці та виробниче середовище є відкритими, інклюзивними та доступними для осіб з інвалідністю. Держави-учасниці забезпечують і заохочують реалізацію права на працю, зокрема тими особами, які отримують інвалідність під час трудової діяльності, шляхом ужиття, у тому числі в законодавчому порядку, належних заходів, спрямованих, зокрема, на таке: а) заборону дискримінації за ознакою інвалідності стосовно всіх питань, які стосуються всіх форм зайнятості, зокрема умов прийому на роботу, наймання та зайнятості, збереження роботи, просування по службі та безпечних і здорових умов праці; b) захист прав осіб з інвалідністю нарівні з іншими на справедливі й сприятливі умови праці, зокрема рівні можливості й рівну винагороду за працю рівної цінності, безпечні та здорові умови праці, зокрема захист від домагань, та задоволення скарг; c) забезпечення того, щоб особи з інвалідністю могли здійснювати свої трудові й профспілкові права нарівні з іншими.

Крім цього, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону №889-VIII державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження.

Згідно з п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 №5207-VI (далі Закон №5207-VI) дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними; пряма дискримінація - ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону №5207-VI законодавство України ґрунтується на принципі недискримінації, що передбачає незалежно від певних ознак, забезпечення рівних можливостей осіб та/або груп осіб.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону №5207-VI його дія поширюється на такі сфери суспільних відносин, як, зокрема, державна служба та служба в органах місцевого самоврядування.

Стаття 5 Закону №5207-VI однією з форм дискримінації визначає пряму дискримінацію, а ч. 2 ст. 6 вказаного Закону встановлює, зокрема, що форми дискримінації з боку державних органів, їх посадових осіб, визначені статтею 5 цього Закону, забороняються.

Суд апеляційної інстанції враховує, що обов`язки (напрямки) роботи начальників управлінь в областях, крім начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, повністю відповідають Примірному положенню, і є однаковими, однак обов`язки начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області суттєво відрізняються від згаданих.

При цьому, суд першої інстанції вірно зауважив, що інвалідність позивача (встановлена у 2008 році довічно) не була перешкодою для виконання ним обов`язків начальника управління до прийняття спірних наказів і вказані обставини свідчать про допущення з боку відповідача прямої дискримінації начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області Крупи В.М., що є недопустимим з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Крім того, в оскаржуваних наказах відповідач не зазначив, що їх видання має правомірну, обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Більше того, зі змісту пояснень, наданих позивачем суду апеляційної інстанції слідує, що останній жодним чином не звертався до відповідача з проханням здійснити зменшення наявних у нього посадових обов`язків з метою полегшення його роботи, враховуючи наявну нього групу інвалідності, а відтак видання оскаржуваних наказів розцінює як дії відповідача, що призвели до погіршення його становища та розцінюються ним як знущання над особою з інвалідністю.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідач необхідність зміни посадових обов`язків позивача пояснив інвалідністю, що, має ознаки дискримінації ОСОБА_1 у розумінні статей 2, 27 Конвенції. Відсутність обґрунтованої мети зміни істотних умов праці державного службовця, який має інвалідність, не у спосіб, передбачений законодавством має ознаки прямої дискримінації, адже: а) не має жодних доказів про обмеження (заборону) виконання обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужи в Хмельницькій області (медичних чи інших) щодо позивача; б) обсяг повноважень позивача як начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області відрізняється від обсягу повноважень начальників управлінь, які входять у Західний офіс Держаудитслужби.

Стосовно доводів апелянта про те, що здійснення розподілу обов`язків між начальником, першим заступником та заступниками начальника Західного офісу Держаудитслужби належить до дискреційних повноважень відповідача, то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11 листопада 2019 року у справі №818/960/17.

При цьому, наявність у органу державної влади дискреційних повноважень не означає, що він не повинен дотримуватись механізму, правової процедури, що законодавчо визначена, зокрема, для визначення обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області.

Правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.

Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Суд не заперечує право керівника Західного офісу Держаудитслужби затверджувати положення про структурні підрозділи Офісу, в тому числі про управління; розподіляти обов`язки між своїми заступниками (що передбачено частинами 15, 18 пункту 11 Положення про Західний офіс Держаудитслужби). Однак такі повноваження повинні здійснюватись без порушення законодавства.

Фактичне зменшення обов`язків позивачу як начальнику Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області через наявність у нього статусу особи з інвалідністю вказує на необґрунтованість доводів апелянта про реалізацію Західним офісом Держаудитслужби дискреційних повноважень при вирішенні даного питання, оскільки права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3 Конституції України).

Вищевказані дії відповідача призвели до порушень прав та інтересів ОСОБА_1 , як начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані накази підлягають скасуванню, а відповідача слід зобов`язати привести у відповідність до законодавства Розподіл обов`язків між начальником та заступниками начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області щодо обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області у встановленому порядку, з урахуванням встановлених обставин у цій адміністративній справі, без порушень прав позивача.

В той же час, доводи апеляційної скарги про те, що наказ Західного офісу Держаудитслужби від 04.01.2019 №2 "Про уповноваження на вчинення дій" не порушує прав, свобод та інтересів позивача є безпідставними, оскільки вказаним наказом начальник Західного офісу Держаудитслужби уповноважив ОСОБА_3 . на вчинення дій, які стосуються безпосередньої діяльності начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби у Хмельницькій області.

Крім того, колегія суддів враховує доводи позивача, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, з яких слідує, що ОСОБА_1 вказував у своєму позові про порушення саме його прав, які визначенні Законом України "Про державну службу", а саме ст. 4 п. 7: "заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження"; п.2: чітке визначення посадових обов`язків.

Також посилання апелянта на те, що відповідно до результатів проведеної атестації робочих місць працівників Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області та за результатами розгляду матеріалів лабораторних та інструментальних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу для атестації робочих місць - заступника начальника управління - начальника відділу контролю органів влади, оборони, правоохоронних органів та місцевих бюджетів ( ОСОБА_5 ) - заступника начальника управління - начальника відділу взаємодії з правоохоронними органами (Москалець С.А.) та - заступника начальника Західного офісу Держаудитслужби (Марценюк А.А), атестаційна комісія рекомендувала начальнику Офісу врахувати, що праця на зазначених вище посадах вимагає значних нервових та психологічних зусиль та здійснення кадрових та адміністративних рішень з врахуванням зазначеної обставини, у зв`язку із наявністю на вказаних вище робочих місцях 2 факторів III класу І ступеня колегія суддів вважає недоречними, з огляду на таке.

Наведені результати атестації робочих місць вказують на те, що працівники, що мають такі повноваження, які прагне отримати позивач, перебувають під значними нервовими та психологічними навантаженнями, то роботодавець не має права надати ці повноваження позивачу, оскільки йому встановлена "довічно" ІІ група інвалідності та наданий "Висновок про умови та характер праці: протипоказання фізична праця, нервово-психічні перевантаження".

Відповідно до ст. 172 Кодексу законів про працю України у випадках, передбачених законодавством, на власника або уповноважений ним орган покладається обов`язок організувати навчання, перекваліфікацію і працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до медичних рекомендацій, встановити на їх прохання неповний робочий день або неповний робочий тиждень та створити пільгові умови праці.

Разом з цим, довідка МСЕК не містить висновку про нездатність позивача до трудової діяльності, а Інструкція про встановлення груп інвалідності (в чинній редакції, а також в редакції на час встановлення позивачу інвалідності) передбачає, що здатність до праці за конкретною професією у інвалідів з обмеженням інших критеріїв життєдіяльності може бути збережена і повністю.

При цьому, Законом №2939-XII або іншими актами законодавства не передбачено зменшення посадових обов`язків начальника управління у разі встановлення такому інвалідності, а тому колегія суддів вважає, що висновок МСЕК і результати досліджень не підтверджують правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету щодо встановлення Західним офісом полегшених умов праці ОСОБА_1 через визначення меншого обсягу посадових обов`язків, що вказує на необґрунтованість вказаних доводів апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що Західний офіс Держаудитслужби не допустив порушення вимог ч. 4 ст. 43 Закону України "Про державну службу" щодо не повідомлення ОСОБА_1 як державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів про зміну істотних умов державної служби (зміна основних посадових обов`язків) та у зв`язку із зміною істотних умов праці (державної служби) для ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зважає на таке.

Так, апелянт наполягає на тому, що станом на 02.07.2018 позивач не обіймав посади начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, а тому не міг бути позбавлений посадових обов`язків і повноважень і оскаржувані ним накази (зокрема, наказ Західного офісу Держаудитслужби від 19.03.2019 №53) не порушують прав ОСОБА_1 та не є зміною істотних умов праці, оскільки останній не працював у даному органі до 10.07.2018.

В той же час, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.03.2018 в справі №822/40/18, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.06.2018, позивача було поновлено на посаді начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області.

У зв`язку із реорганізацією Державної фінансової інспекції обов`язок виконувати рішення суду та поновити позивача на посаді по суті було покладено на Західний офіс Держаудитслужби. Рішення суду першої інстанції в частині поновлення позивача на посаді начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області підлягало негайному виконанню. Тобто, ОСОБА_1 мав був поновлений на посаді одразу після ухвалення зазначеного рішення суду - з 07.03.2018.

Однак, як пояснив позивач судовому засіданні, фактично він був поновлений на роботі тільки 10 липня 2018 року. З наведеного випливає те, що вже з 07.03.2018 апелянту було відомо, що він зобов`язаний поновити позивача на посаді начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, однак цього ним зроблено не було.

Таким чином, твердження апелянта про те, що станом на 02.07.2018 ОСОБА_1 не обіймав посади начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, а тому нібито не міг бути позбавлений посадових обов`язків і повноважень, не заслуговують на увагу, оскільки позивач мав бути поновлений на даній посаді згідно з рішенням суду ще з 07.03.2018 і саме через дії відповідача фактично був поновлений лише 10 липня 2018 року.

Слід також відзначити, що зміна обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужи в Хмельницькій області є зміною істотних умов праці, відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону №889-VIII.

Так, п. 2 ч. 3 ст. 43 Закону №889-VIII визначено, що зміною істотних умов державної служби вважається зміна основних посадових обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону №889-VIII про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

Згідно з ч. 5 ст. 43 Закону №889-VIII у разі незгоди державного службовця із зміною істотних умов державної служби він має право оскаржити відповідне рішення в порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.

За змістом ч. 8 ст. 11 Закону №889-VIII заявник має право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державних органів та їх посадових осіб, що перешкоджають реалізації прав, наданих йому цим Законом, до суду.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що зміна обов`язків начальника Управління Західного офісу Держаудитслужи в Хмельницькій області Крупи В.М. є зміною істотних умов праці, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 43 Закону №889-VIII і відповідач не дотримався вимог частини 4 статті 43 Закону №889-VIII щодо повідомлення державного службовця не пізніше як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби.

Також відповідач в обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції неправомірно не залучив до участі у справі як третю особу Заступника начальника Західного офісу ОСОБА_6 А ОСОБА_7 , якого стосувались спірні накази від 04.Ш.2019 №2 "Про уповноваження на вчинення дій" та від 01.04.2019 №60.

Колегія суддів не погоджується з даним твердженням апелянта, оскільки суд першої інстанції розглядав дану справу лише в межах позовних вимог ОСОБА_1 стосовно незаконного підходу роботодавця при визначенні повноважень саме до нього, а не до інших осіб в т.ч. і заступника начальника Марценюка А.А.

При цьому, суд першої інстанції жодним чином не розглядав питання стосовно законності чи незаконності способу надання повноважень ОСОБА_3 , враховуючи, що в межах даної справи досліджувались лише права та обов`язки позивача при проходженні ним державної служби, а не інших осіб, а тому по цій справі не було жодних підстав для залучення ОСОБА_3 до участі у справі.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Решта ж доводів апеляційної скарги обґрунтованість та законність прийняття оскаржуваних наказів не підтверджують та не мають ключового значення для вирішення справи, а відтак колегія суддів не вважає за доцільне надавати їм оцінку.

Таким чином, оскаржуване рішення суду у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права та з наданням оцінки ключовим аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а відтак суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Західного офісу Державної аудиторської служби України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 листопада 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.