Справа № 540/1195/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1195/19

Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Херсон 16 липня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Пенсійного фонду України в Херсонській області, а саме: визнання протиправною бездіяльність щодо не призначення пенсії за вислугу років; зобов`язання призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років з 21 лютого 2015 року, згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що позивач при звільненні з ОВС мав право на призначення пенсії по вислузі років, згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», проте помилково не скористався своїм правом та написав заяву про призначення пенсії по інвалідності.

При цьому, коли позивач звернувся до пенсійного органу із скаргою на рішення про призначення йому пенсії по інвалідності, останній міг вважати таку скаргу заявою про призначення пенсії за вислугою років.

Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення помилково не враховано чинної судової практики, зокрема, Верховного Суду, а також безпідставно прийнято відзив пенсійного органу.

В свою чергу, пенсійним органом подано відзив на вказану апеляційну скаргу з якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин позивачу правомірно призначено пенсію по інвалідності та він немає право на отримання пенсії по вислузі років.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу УМВС України на Одеській залізниці від 20 лютого 2015 року № 17 о/с, ОСОБА_1 звільненено у відставку через хворобу.

При цьому, 07 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області з заявою про призначення пенсії по інвалідності.

В свою чергу, з 21 лютого 2015 року ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, передбачену ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується протоколом про призначення пенсії від 08 червня 2015 року.

Між тим, 10 квітня 2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Херсонській області зі скаргою на неналежне призначення пенсії у якій просив скасувати помилкове розпорядження про призначення йому пенсії за хворобою та прийняти нове, яким призначити пенсію за вислугою років з 21 лютого 2015 року, а також здійснити її перерахунок.

Проте, листом ГУ ПФУ в Херсонській області від 24 квітня 2019 року № 162/ж-99-1 повідомлено позивача про те, що йому призначено пенсію по інвалідності, зокрема, на підставі його заяви.

Крім того, позивача повідомлено, що у нього відсутнє право на отримання пенсії по вислузі років, що передбачена ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В свою чергу, вважаючи протиправною бездіяльність пенсійного органу щодо призначення пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Не погоджуючись з вказаними рішенням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як оскаржуване рішення виконавчого комітету не порушує прав позивача у межах спірних правовідносин, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

При цьому, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року N 3-1, врегульовано питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Колегією суддів встановлено, що позивач з 21 лютого 2015 року перебуває на пенсійному забезпеченні та отримує пенсію по інвалідності, передбачену ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В свою чергу, 10 квітня 2019 року позивачем подано скаргу на рішення пенсійного органу про призначення йому пенсії по інвалідності, передбачену ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» так як вважає, що він у 2015 році мав право на призначення пенсії по вислузі років, що передбачена ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При цьому, після розгляду вказаної скарги пенсійним органом та отримання відмови у її задоволенні, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

В свою чергу, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з аналізу вищевикладених положень законодавства вбачається, що особі, яка має право на отримання різних видів пенсії, зокрема, передбачених ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», призначається пенсія за її вибором.

При цьому, з аналізу положень та вимог вищевказаних нормативно-правових актів вбачається, що пенсії, передбачені ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначаються, зокрема, на підставі заяв зацікавлених осіб встановленої форми.

Крім того, на підставі заяв встановленої форми здійснюється переведення з одного виду пенсії на інший.

Між тим, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, пенсію по інвалідності призначено позивачу, зокрема, за наслідком розгляду його заяви про призначення пенсії по інвалідності від 07 травня 2015 року.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що при призначенні пенсії позивачу, пенсійний орган, враховуючи право особи на отримання різних видів пенсії за його вибором, а також подану ним заяву про призначення пенсії по інвалідності, цілком обґрунтовано призначив йому пенсію по інвалідності, передбачену ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В свою чергу, позивачем не подавалась до пенсійного органу заява про призначення йому пенсії за вислугою років, а тому колегією суддів не перевіряється наявність у позивача права на отримання відповідної пенсії.

Між тим, апелянт вважає, що коли він звернувся до пенсійного органу із скаргою на рішення про призначення йому пенсії по інвалідності, останній міг вважати таку скаргу заявою про призначення пенсії за вислугою років.

Проте, вказані посилання апелянта є помилковими, так як форма заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, а також перелік необхідних для такого переведення документів, встановлено вищевказаними нормативно-правовими актами.

В свою чергу, позивачем не подавалась відповідна заява встановленої форми з необхідними документами до пенсійного органу, а як наслідок останній правомірно не вирішував питання про переведення позивача з одного виду пенсії на інший у встановленому порядку.

Крім того, є помилковими посилання апелянта на факт пропуску пенсійним органом строку для подання відзиву на адміністративний позов, так як такий відзив подано у межах встановленого ч. 5 ст. 162 КАС України 15-денного строку, який розпочався з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову, так як у межах спірних правовідносин пенсійний орган не допустив протиправної бездіяльності.

При цьому, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.