Справа № 640/12060/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

04 листопада 2019 року 12:30 № 640/12060/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судового засідання Семеняці А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )
до Солом`янського районного відділу ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві (03036, м.Київ, проспект Повітрофлотський, 76-А)
про визнання протиправною та скасування постанови,
За участю представників сторін:
представників позивача Єфімової А.О., Лаврука В.В.,
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Військова частина НОМЕР_1 (далі по тексту позивач) з адміністративним позовом до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі відповідач), в якому просить: скасувати постанову Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 11 червня 2019 року про накладення штрафу за невиконання рішення суду, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №809/1936/15 від 03 січня 2019 року, що видав Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що приймаючи рішення про накладення штрафу відповідач не дотримався вимог частини 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконати рішення суду військова частина НОМЕР_1 не могла з поважних причин. При цьому, представник позивача стверджував, що відповідачу було відомо про наявність поважних причин щодо неможливості своєчасного виконання рішення суду, адже для нарахування підйомної допомоги необхідно знати реквізити банківського рахунку ОСОБА_1 , що дасть змогу провести відповідні виплати.

В ході судового засідання представники позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача повідомив, що оскаржувана постанова є правомірною, оскільки з моменту відкриття виконавчого провадження №58160550 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу, виплата якої передбачена статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» минуло чотири місяці шість днів, за цей період часу боржник (позивач) не скористався правами і обов`язками, наданими частиною 5 статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження».

У призначене судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

11 червня 2019 року державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві при примусовому виконанні виконавчого листа №809/1936/15, виданого 03 січня 2019 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу, виплата якої передбачена статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», прийнято постанову про накладення на Військову частину НОМЕР_1 штрафу у розмірі 5 100,00 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин.

Зазначена постанова мотивована тим, що протягом відведеного часу для виконання рішення суду боржником Військовою частиною НОМЕР_1 не надано жодних документів, що підтверджують виконання рішення суду.

Незгода позивача із вказаною постановою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Вимогами статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом №1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 75 вказаного Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 2 статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії виконавець наступного робочого дня після закінчення строку для добровільного виконання рішення перевіряє його виконання та у випадку якщо рішення за яким було відкрито виконавче провадження не було виконано виносить постанову про накладення на боржника - юридичну особу штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наявних матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року в адміністративній справі №809/1936/15 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Війська частина НОМЕР_2 про визнання відмови протиправною та стягнення підйомної допомоги в сумі 7 022,60 грн., позов задоволено повністю визнано протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у виплачі ОСОБА_1 підйомної допомоги; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 підйомної допомоги в розмірі 7 022,60 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі №809/1936/15 скасовано в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 підйомної допомоги та прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу, виплата якої передбачена статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

05 лютого 2019 року державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №58160550 з примусового виконання виконавчого листа №809/1936/15, виданого 03 січня 2019 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу, виплата якої передбачена статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом 2 даної постанови боржнику надано термін виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 лютого 2019 року скеровано супровідним листом №7196 на адресу Військової частини НОМЕР_1 05 лютого 2019 року та отримано позивачем 12 березня 2019 року, що підтверджується відбитком штемпеля вхідної кореспонденції позивача.

В матеріалах виконавчого провадження міститься акт державного виконавця від 11 червня 2019 року, з якого вбачається, що протягом відведеного часу для виконання рішення суду боржником Військовою частиною НОМЕР_1 не надано жодних документів, що підтверджують виконання рішення суду №809/1936/15, виданого 03 січня 2019 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У резолютивній частині постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі №809/1936/15 постановлено зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу, виплата якої передбачена статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Аналіз наведеного свідчить, що для виконання рішення суду Військовій частині НОМЕР_1 як боржнику необхідно повідомити реквізити рахунків стягувача для перерахування підйомної допомоги, виплата якої передбачена статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В той же час, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ні резолютивна частина постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі №809/1936/15, ні виконавчий лист, виданий Івано-Франківським окружним адміністративним судом від 03 січня 2019 року не містить реквізитів рахунків стягувача.

Відсутні відомості про банківські рахунки ОСОБА_1 і у постанові про відкриття виконавчого провадження від 05 лютого 2019 року.

При цьому, наявними матеріалами справи підтверджується, що 02 вересня 2019 року, тобто після прийняття відповідачем оскаржуваної постанови від 11 червня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виконання виконавчого листа Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року по справі №809/1936/15, у якій вказав реквізити розрахункового карткового рахунку, на який слід здійснити перерахунок підйомної допомоги, виплата якої передбачена статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №783 від 04 вересня 2019 року, тобто через два дні після отримання заяви стягувача, Військова частина НОМЕР_1 здійснила перерахунок підйомної допомоги, виплата якої передбачена статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 6 917,26 грн. на вказані реквізити ОСОБА_1 .

Аналіз наведених обставин в сукупності свідчить, що позивач до моменту повідомлення стягувачем відомостей про реквізити банківського рахунка, на який слід перерахувати підйомну допомогу, виплата якої передбачена статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», був позбавлений можливості належно та своєчасно виконати судове рішення, за яким 03 січня 2019 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №809/1936/15.

При цьому, застосування такого заходу реагування як накладання штрафу на боржника є обов`язком державного виконавця у разі невиконання боржником рішення суду за відсутності поважних причин такого невиконання і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Водночас, матеріали даної адміністративної справи містять доказів того, що позивач у зв`язку з наявними поважними причинами своєчасно не виконав судове рішення, що виключає можливість накладення на боржника штрафу, визначеного вимогами статті 75 Закону №1404-VIII.

З урахуванням того, що позивачем надано докази наявності поважних причин щодо невиконання у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд звертає увагу на те, що позивачем в позові ставиться питання лише про скасування оскаржуваної постави.

Водночас, згідно пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги протиправність оскаржуваної постанови про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн., що була встановлена вище, суд вважає за необхідне задовольнити позов шляхом визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 11 червня 2019 року.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування правомірності прийняття постанови не виконав повністю.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представника позивача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення адміністративного позову.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 11 червня 2019 року про накладення штрафу за невиконання рішення суду, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №809/1936/15 від 03 січня 2019 року, що видав Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

3. Стягнути на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (03036, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 76А, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук