Справа № 500/1441/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10374/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року, головуючий суддя Шульгач М.П., ухвалене о 12:50 год. у м. Тернополі, повний текст якого складено 06.09.2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ДУ Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області, в якому просив визнати дії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області" протиправними та зобов`язати утриматися від відмови ОСОБА_1 в забезпеченні його відповідною санаторно-курортною путівкою для оздоровлення та реабілітації в санаторно-курортних закладах МВС України; визнати бездіяльність Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області" протиправною та зобов`язати забезпечити ОСОБА_1 відповідною санаторно-курортною путівкою для оздоровлення та реабілітації в санаторно-курортному закладі МВС України; стягнути із Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області" 150 000.00 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень, 0 копійок) на користь ОСОБА_1 за приниження його честі і гідності та завданні йому періодичні душевні страждання, у зв`язку з протиправними діями Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області".

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що є він є ветераном Міністерства внутрішніх справ України, ветераном праці, інвалідом війни 2-ї групи та постраждалим ліквідатором аварії на ЧАЕС першої категорії. Позивач постійно перебуває на медичному обліку та лікуванні у відповідача. Звернувшись до відповідача із заявою про надання санаторно-курортної путівки до санітарно-курортних закладів для оздоровлення та реабілітації, як інваліду війни та ветерану МВС України, позивачу було відмовлено. Вважає дані дії Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області протиправними та такими, що принижують його честь та гідність.

Також зазначив, що він уже звертався із подібною заявою до суду і рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року його заяву було задоволено та визнано протиправною відмову у виділенні ОСОБА_1 путівки на санаторно-курортне лікування до відомчих оздоровниць та зобов`язано Управління МВС України в Тернопільській області забезпечити ОСОБА_1 путівкою в санаторії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд попередньої інстанції не врахував механізм забезпечення ветеранів інвалідів війни органів внутрішніх справ, які є не тільки постраждалими ліквідаторами внаслідок Чорнобильської катастрофи, але і мають статус ветеранів МВС та інвалідів війни, які на підставі Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів військовослужбовців, ветеранів війни, ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та деяких інших категорій осіб і членів їх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 446 (далі Порядок) забезпечуються путівками позачергово.

В судовому засіданні позивач підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 відповідно до посвідчення є ветераном Міністерства внутрішніх справ України, ветераном праці, інвалідом війни другої групи та постраждалим ліквідатором аварії на ЧАЕС першої категорії.

16.04.2019 позивач звернувся до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області" із заявою про надання санаторно-курортної путівки до санаторно-курортних закладів для оздоровлення та реабілітації, як інваліду війни та ветерану МВС України.

Листом-відповіддю Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області" від 24.06.2019 №33/40-472 позивачу було відмовлено у надання санаторно-курортної путівки до санаторно-курортних закладів для оздоровлення та реабілітації, як інваліду війни та ветерану МВС України, з тих підстав, що позивач не отримує пенсію згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а тому у відповідача відсутні правові підстави для надання позивачу санітарно-курортної путівки.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно та відповідно до чинного законодавства відмовив у наданні санаторно-курортної путівки оскільки він не мав повноважень забезпечити позивача даною путівкою, виходячи з того, що останній отримує пенсію відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який не входить до переліку Законів, які перераховані у Порядку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Як встановлено статтею 1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності. Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Так, згідно із пунктами 5, 10 частини 1 статті 6 Закону України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надаються такі пільги: переважне право на забезпечення санаторно-курортним лікуванням у санаторіях Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, інших центральних органів виконавчої влади та військових формувань ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членам їх сімей з пільговою оплатою вартості путівок у розмірах та порядку, визначених Кабінетом Міністрів України, безоплатний проїзд (туди і назад) у межах України один раз на рік залізничним транспортом у купейному вагоні швидкого чи пасажирського потягу або водним чи автомобільним транспортом міжміського сполучення для лікування та відпочинку у санаторіях та будинках відпочинку.

Відповідно до пункту 2 Порядку державні органи забезпечують путівками до санаторно-курортних закладів не більше одного разу на рік, крім іншого, інвалідів із числа осіб, на яких поширюється дія Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та які отримують пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб а також осіб, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист та які отримують пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб .

Також, п. 3 Порядку передбачено, що особи, зазначені в пункті 2 цього Порядку, повинні перебувати на обліку в державних органах для отримання путівки до санаторно-курортного закладу.

Крім цього, пунктом 4 Порядку передбачено, що путівки надаються особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, відповідно до медичних рекомендацій з урахуванням пільг, передбачених законодавством для конкретної категорії осіб, в порядку черговості у міру надходження путівок, зокрема ветеранам війни та особам, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та які отримують пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, - на підставі заяви, медичної довідки лікувальної установи за формою 070/о, посвідчення, яке дає право на пільги, та довідки з Пенсійного фонду України про отримання пенсії.

Також, пунктом 6 Порядку встановлено, що за рахунок коштів, виділених з державного бюджету, безоплатними путівками до санаторно-курортних закладів забезпечуються інваліди з числа осіб, на яких поширюється дія Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та які отримують пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, - щороку.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно довідки Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 09.07.2019 року №8067/03-01 позивач перебуває на обліку в Тернопільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області як одержувач пенсії по інвалідності 2 групи із числа військовослужбовців згідно Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі фактичних збитків внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Матеріалами справи також підтверджується, що захворювання ОСОБА_1 пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Колегія суддів зазначає, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи санаторно-курортна путівка чи путівка на відпочинок надається згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2000 року №800 «Про затвердження Положення про організацію оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач хоч і отримує пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, однак така проводиться з врахуванням Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, також позивач не перебуває на обліку в державних органах для отримання путівки до санаторно-курортного закладу, відтак відповідачем правомірно та відповідно до чинного законодавства відмовлено позивачу у наданні санаторно-курортної путівки, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року у справі №500/1441/19 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 15.11.2019 року.