Справа № 160/9672/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2019 року Справа № 160/9672/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
при секретарі судового засідання Федуркіній А.В.,
представника позивача Астраханцева Л. Т.,
представників відповідача не з`явився (повідомлений належним чином)
Адміністративний позов не відповідав вимогам ст. 160-161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою суду від 07.10.2019 року був залишений без руху, з наданням строку для усунення недоліків.
На виконання умов ухвали від 07.10.2019 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийнята державним виконавцем Жовтоводського МВЛВС постанова про стягнення виконавчого збору від 17.09.2019 року винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки виконавче провадження № 59509079 відкрито 10.07.2019, у зв`язку з чим відпвоідачем порушено порядок прийняття оскаржуваної постанови по стягнення виконавчого збору.
На думку позивача, такі дії відповідача є протиправними, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В. з 21.10.2019 р по 31.10.2019 р. перебувала у щорічній відпустці.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 12 листопада 2019 року.
В подальшому розгляд справи перенесено на 14 листопада 2019 року.
Згідно з ч.ч.1, 2, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення.
Частиною ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року зобов`язано відповідача надати відзив на позовну заяву.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року на адресу суду надійшов відзив та завірені належним чином матеріали виконавчого провадження.
Крім того, не залежно від того, коли винесена постанова про стягнення виконавчого збору боржник не звільняється від відповідальності сплатити виконавчий збір за примусове виконання рішення.
У зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі з урахуванням відзиву.
В судовому засіданні 14.11.2019 року представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якій останнім зазначено, що оскаржувана постанова не виносилась державним виконавцем більше двох місяців та вважає посилання державного виконавця на технічні несправності в системі не є поважною причиною.
Також, АТ «Дніпропетровськгаз» не мало змоги не сплатити виконавчий збір, оскільки постановою державного виконавця було накладено арешт на кошти боржника., тому позивач був вимушений спочатку сплатити суму виконавчого збору, а тільки потім звернувся до суду за відновленням свого порушеного права, тому, на думку представника позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Заслухавши доводи представника позивача у судовому засіданні 14.11.2019 року, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства , суд встановив наступне.
10.07.2019 року державним виконавцем Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Устимчук О.С. відкрито виконавче провадження № 59509079 з виконання виконавчого листа №176/1495/17, виданого Дніпровським апеляційним судом, яким зобов`язано обладнати квартиру № АДРЕСА_1 індивідуальним лічильником газу споживача ОСОБА_2
17.09.2019 року державним виконавцем Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Устимчук О.С. ухвалено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 16 692,00 грн.
01.10.2019 року державним виконавцем Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Устимчук О.С. ухвалено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.
02.10.2019 року державним виконавцем Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Устимчук О.С. ухвалено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 189,55 грн.
Вищевказані постанови отримані позивачем, що останнім не заперечується.
10.10.2019 року державним виконавцем складено акт про виконання виконавчого листа № 176/1495/17, виданого 10.06.2019 року Дніпропетровським апеляційним судом, та 10.10.2019 року ухвалено постанову про зняття арешту з коштів, оскільки рішення Дніпропетровського апеляційного суду виконано в повному обсязі.
29.10.2019 року державним виконавцем ухвалена постанова про закінчення виконавчого провадження № 59509079.
На думку позивача, постанова про стягнення виконавчого збору від 17.09.2019 року прийнята з порушенням норм чинного законодавства, оскільки прийнята державним виконавцем не одночасно з постаново про відкриття виконавчого провадження, що і стало предметом даного позову.
Також, позивач, що не міг оплатити спірну суму раніше, оскільки його кошти були арештовані згідно з постанови про арешт коштів боржника від 02.10.2019р. ВП №59509079.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в запереченні на позов суд виходив з таких міркувань та норм чинного законодавства.
Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є чинний Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За приписами ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.
Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Приписами статей 40, 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема, частиною третьою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
За приписами ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавчий збір» виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Згідно з ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання на підставі виконавчого документа, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про його стягнення. При цьому, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.
Як свідчать встановлені обставини справи, оскаржувана постанова про стягнення з позивача виконавчого збору була прийнята державним виконавцем 17.09.2019 року, в той же час постанова про відкриття виконавчого провадження була прийнята державним виконавцем 10.07.2019 року.
09.10.2019 року позивачем постанова про стягнення виконавчого збору виконана в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.
Суд зауважує, що незалежно від того, коли винесена постанова про стягнення виконавчого збору, боржник не звільняється від відповідальності сплатити виконавчий збір за примусове виконання рішення, оскільки виконавче провадження вже було відкрито державним виконавцем Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Отже, одночасно з відкриттям виконавчого провадження, а саме з початком примусового виконання рішення та вчинення примусових дій, на боржника покладається обов`язок щодо сплати виконавчого збору.
Таким чином, оскільки станом на 10.07.2019 року, тобто на час відкриття виконавчого провадження, рішення суду боржником в добровільному порядку виконано не було, прийняття державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню, відповідає приписам чинного законодавства.
Прийняття постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком державного виконавця, а отже не має правового значення при розгляді даних спірних правовідносин, коли саме вона прийнята, оскільки при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем вже були розпочаті дії щодо примусового виконання рішення суду.
Крім того, суд критично оцінює доводи позивача, що рахунки підприємства були заблоковані і останнє не могло сплатити спірні суми та виконати рішення суду, адже рахунки заблоковано лише 02.10.2019р., а постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору були прийняті 10.07.2019р. та 17.09.2019р. відповідно і знаходяться у відкритому доступі на сайті Міністерства юстиції України (витяг з якого долучається до справи судом), що в свою чергу спростовує доволи позивача, що він не був вчасно обізнаний про відкриття даного виконавчого провадження.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд зробив висновок, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову, діяв у межах та в спосіб, передбачений чинним законодавством.
Керуючись ст.ст. 241-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук