Справа № 153/1641/19
Суддя: Гаврилюк Т. В.
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2019 р. Справа153/1641/19

Провадження2-а/153/38/19-а

у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області, який діє як адміністративний суд

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Гуцол Т. Ю.

розглянувши цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №4 Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області Паточинського Віктора Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора СРПП №4 Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області Паточинського Віктора Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому просив: скасувати як незаконну та упереджену постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №182096 від 26.10.2019 про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, за якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. та закрити справу на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення. У своєму адміністративному позові посилається на те, що 31.10.2019 ним поштовим зв`язком від Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області було отримано лист вих.№6208/227/01-2019 від 29.10.2019, яким йому направлено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №182096 за ч.1 ст.126 КУпАП, яку було складено 26.10.2019 відносно нього. Вважає вказану постанову незаконною та упередженою. Зазначив, що 26.10.2019 приблизно об 11 години 10 хвилин по вулиці Свободи у місті Ямпіль Вінницької області він рухався на автомобілі Renault Megan pl НОМЕР_1 76497 та був безпідставно зупинений працівниками поліції. На вимогу працівників поліції пред`явити своє водійське посвідчення він попросив поліцейського повідомити його, яке він вчинив правопорушення та надати йому докази його вчинення, оскільки він жодного правопорушення не вчиняв. У відповідь працівник поліції продовжував незаконно, на його думку, вимагати у нього водійське посвідчення та врешті, склав відносно нього оскаржувану постанову за ч.1 ст.126 КУпАП (не мав при собі та не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В»). Тому, із врахуванням вище викладеного, він змушений звернутися до суду із даним позовом. Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№8276 від 15.11.2019, в якій просить суд справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. До заяви додав копію посвідчення водія серії НОМЕР_2 223151.

Відповідач інспектора СРПП №4 Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області Паточинський В.В. у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Відзив на позовну заяву не подав.

Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного:

Із копії супровідного листа Ямпільського відділення поліції Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області (а.с.3) судом встановлено, що 29.10.2019 за вих.№6208/227/01-2019 на адресу позивача направлено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №182096 за ч.1 ст.126 КУпАП, яка була складена відносно нього 26.10.2019.

Із копії Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №182096 від 26.10.2019 (а.с.4) судом встановлено, що позивача визнано винним за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що 26.10.2019 об 11 годині 10 хвилин він керував автомобілем Renault Megan pl RP 76497, і не мав при собі та не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В» та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступного:

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч.1, 2, 5, ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону №3353-ХІІ визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У пункті2 частини 1 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Частина 1 статті 126 КУпАП зазначає про керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "б" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно п.2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові. Тобто, судом встановлено, що відповідач без будь-яких на те вагомих причин зупинив транспортний засіб, яким керував позивача і почав вимагати від останнього, щоб той пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Крім того, судом встановлено, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ним ПДР України під час керування транспортним засобом, яке повинно було пред`явитись позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови. Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів.

Тому, суд вважає, що відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

На думку суду позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а відповідачем не доказана правомірність свого рішення.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Оскільки відповідачем не надано доказів правомірності свого рішення, хоча чинним законодавством такий обов`язок покладено саме на нього, то суд приходить до висновку, що винесена постанова, винесена із порушенням вимог чинного законодавства, та яка винесена без об`єктивного розгляду справи, без дослідження будь-яких доказів.

На підставі викладеного та враховуючи те, що відповідачем не підтверджено правомірність винесеної ним постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного, суд має підстави в порядку ст.293 ч.1 п.3 КУпАП постанову серії ДПО18 №182096 від 26.10.2019 - скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу правопорушення.

Керуючись ст.2, 5, 9, 77, 122, 123, 205, 242, 243, 244, 245, 246, 286 КАС України, ст.ст.38, 245, 247, 251, 288, 289, 293 КУпАП, і на підставі ст.55 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати, як незаконну та упереджену, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №182096 від 26.10.2019 винесену відносно ОСОБА_1 за ст.126 ч.1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у розмірі 425 гривень.

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду. У відповідності із частиною четвертою статті 286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пунктів 15, 15,5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» КАС України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Головуючий Т. В. Гаврилюк