Справа № 260/871/19
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2019 рокум. Ужгород№ 260/871/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.,

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.,

за участю:

позивача: представник - Левицький А.О . ,

відповідача: представник - Калич О.А,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Державного підприємства "Великобичківське лісомисливське господарство" до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправними дій та скасування наказу, припису та постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Великобичківське лісомисливське господарство" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправними дії Управління Держпраці у Закарпатській області щодо призначення та проведення інспекційного відвідування державного підприємства "Великобичківське лісомисливське господарство"; 2) визнати протиправним та скасувати наказ Управління Держпраці у Закарпатській області від 09.04.2019 р. №75; 3) визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Закарпатській області від 14.05.2019 р. №ЗК/241/214/АВ/П; 4) визнати протиправними та скасувати постанови Управління Держпраці у Закарпатській області про накладення штрафу від 05.06.2019 №ЗК241/214/АВ/П/ПТ/ТД/ФС-103 та від 05.06.2019 №ЗК241/214/АВ/П/ПТ/ТД/ФС-104.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в ході проведеного інспекційного відвідування посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області виявлено порушення вимог ч. 3 ст. 24 та ст. 106 Кодексу законів про працю України, а саме, фактичний допуск до роботи працівника без оформлення трудового договору та неповну виплату заробітної плати працівникам за роботу у понадурочні години. Дії відповідача щодо призначення та проведення інспекційного відвідування вважає протиправними з огляду те, що таке здійснено на підставі анонімного зверненням, що прямо заборонено законодавством. Припис за результатами проведеного інспекційного відвідування винесено одночасно з актом, що позбавило права позивача надати свої зауваження. Окрім того, вважає помилковими висновки відповідача щодо наявності трудових відносин з громадянином ОСОБА_2 , оскільки останній виконував роботи для підприємства на підставі укладеного договору №64 від 08.05.2019 р. у своїй майстерні, своїм обладнанням та такі не носили системного характеру. Відповідачем не було також враховано пояснення директора, що 20 травня 2019 року всі працівники лісової охорони, які здійснювали роботи у понадурочний час, отримали повну оплату в розмірі, встановленому законодавством, а отже на момент винесення оскарженої постанови виявлене порушення було усунуте. Також звертає увагу суду на ту обставину, що постанови про накладення штрафу винесені 05 червня 2019 року, тобто після визнання постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/8917/17 нечинною в повному обсязі постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року задоволено заяву представника позивача та забезпечено даний адміністративний позов шляхом зупинення стягнення на підставі наступних виконавчих документів: 1) постанови Управління Держпраці у Закарпатській області №ЗК241/214/АВ/П/ПТ/ТД/ФС-103 від 05.06.2019 р.; 2) постанови Управління Держпраці у Закарпатській області стягнення №ЗК241/214/АВ/П/ПТ/ТД/ФС-104 від 05.06.2019 р. - до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві та відповіді на відзив, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у засіданні суду проти позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву №07-11/3030 від 05.08.2019 р. та поясненнях №07-11/3315 від 23.08.2019 р.

05 серпня 2019 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву №07-11/3030 від 05.08.2019 р., відповідно до якого проти задоволення позову заперечив. Зокрема вважає, що інспекційне відвідування позивача проведено у зв`язку з надходженням скарги працівників підприємства на підставі наявних повноважень та в порядку, встановленому законом, за результатами якого виявлено факт залучення суб`єктом господарювання для виконання робіт підвищеної небезпеки на підставі цивільно-правових договорів фізичних осіб, які не є суб`єктами одержання відповідного дозволу, а також залучення до роботи в надурочний час 14 майстрів лісу, виплативши їм заробітну плату в розмірі 20% від встановленого окладу, що є порушенням законодавства про охорону праці, промислову безпеку та ст. 106 Кодексу законів про працю України. Тому прийняті за її результатами постанови є правомірним та скасуванню не підлягають. Вважає безпідставними твердження позивача про те, що перевірка була проведена на підставі анонімного звернення невстановленої особи, обґрунтоване неподанням для ознайомлення директору підприємства жодних звернень чи скарг, що стали підставою її проведення. Зазначає, що норми відповідного законодавства забороняють розголошувати інспекторам праці джерело будь-якої скарги, доведеної до їх відома.

15 серпня 2019 року представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, в якому наголошує на тому, що перевірка була проведена саме на підставі анонімного звернення, оскільки ОСОБА_3 , заява якого стала підставою для її проведення згідно з наказом №75 від 09.04.2019 р., заперечує щодо написання такої. Також зауважує, що акт інспекційного відвідування та оскаржені постанови про накладення штрафу були винесені на підставі Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295. Однак на момент їх винесення такий нормативно-правовий акт був визнаний нечинним постановою Шостого апеляційного адміністративного суду. Також вважає безпідставними твердження відповідача, що ковальсько-зварювальні роботи, які ОСОБА_2 виконував згідно з цивільно-правовою угодою від 27.02.2019 р. №64, співпадають з основним видом діяльності ДП "Великобичківське ЛМГ", оскільки це суперечить класифікатору видів економічної діяльності "КВЕД-2010" код 02.40 "Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві".

27 серпня 2019 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли пояснення на заперечення на відзив №07-11/3315 від 23.08.2019 р., в яких посилання представника позивача на анонімність звернення вважає таким, що суперечить фактичним обставинам справи. Так зокрема стверджує, що 14 березня 2019 року на ім`я начальника управління ОСОБА_4 працівником ДП "Великобичківське ЛМГ" подано особисто письмове звернення щодо порушення керівником підприємства трудового законодавства, що було зареєстроване в журналі за №88-Т та стало підставою для проведення перевірки. Наголошує на чинності постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295 на час проведення інспекційного відвідування. Окрім того, зазначає, що акт інспекційного відвідування був складений відповідно до п. 6 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 р. №1338, що є чинними. Також наголошує, що надані ОСОБА_2 послуги з ковальських зварювальних робіт відносяться до робіт з підвищеною небезпекою, а тому залучення фізичних осіб, які не є суб`єктами одержання відповідного дозволу, до виконання таких на підставі цивільно-правових договорів є порушенням норм чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 14 березня 2019 року до Управління Держпраці у Закарпатській області надійшло звернення, поданого громадянином ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) (вх. №88-Т) та підписаного окрім нього громадянами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щодо порушення директором Державного підприємства "Великобичківське лісомисливське господарство " (далі - ДП "Великобичківське ЛМГ") вимог трудового законодавства (арк. спр. 64, 246 - 250, т. 1).

Наказом начальника Управління Держпраці у Закарпатській області №75 від 09.04.2019 р. на підставі зазначеного звернення громадянина ОСОБА_3 призначено проведення інспекційного відвідування ДП "Великобичківське ЛМГ" відповідно до змісту звернення (арк. спр. 65, т. 1).

19 квітня 2019 року у зв`язку з відсутністю об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування ДП "Великобичківське ЛМГ" №ЗК/213/214/ПД та вимогу про надання документів, якою у строк до 10 год. 30 хв. 14 травня 2019 року зобов`язано директора підприємства ОСОБА_7 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, згідно з переліком (арк. спр. 67 - 70, т. 1).

14 травня 2019 року посадовою особою Управління Держпраці у Закарпатській області проведено інспекційне відвідування ДП "Великобичківське ЛМГ", за результатами якого складено акт №ЗК/241/214/АВ, відповідно до якого встановлено порушення підприємством вимог ч. 3 ст. 24 та ст. 106 Кодексу законів про працю України (арк. спр. 159 - 162, т. 1).

Відповідно до висновків акту інспекційного відвідування, таким встановлено факт підмінення трудового договору цивільно-правовим договором від 27.02.2019 р., укладеним з громадянином ОСОБА_2 , що свідчить про допущення останнього до роботи без оформлення трудових правовідносин. Також виявлено, що працівники ДП "Великобичківське ЛМГ" в квітня 2019 року залучались до роботи в понадурочний час, за що наказом №60 від 09.04.2019 р. їм проведено нарахування та виплату заробітної плати в розмірі 20% встановленого окладу.

На підставі висновків акту перевірки, головним державним інспектором Управління Держпраці у Закарпатській області Хланта І.Ю. внесено припис про усунення виявлених порушень №ЗК/241/214/АВ/П від 14 травня 2019 року, відповідно до якого ДП "Великобичківське ЛМГ" зобов`язано у строк до 10 червня 2019 року усунути виявлені порушення (арк. спр. 163 - 165, т. 1).

Також головним головним державним інспектором Управління Держпраці у Закарпатській області Хланта І.Ю. складено протоколи про адміністративне правопорушення №ЗК/241/214/АВ/П/ПТ (1) та №ЗК/241/214/АВ/П/ПТ (2) від 14 травня 2019 року (арк. спр. 167 - 170).

Листом №259 від 21.05.2019 р. ДП "Великобичківське ЛМГ" стосовно зафіксованих в акті порушень повідомило головного державного інспектора Управління Держпраці у Закарпатській області Хланту І.Ю . про те, що ОСОБА_2 виконує для підприємства ковальські та зварювальні роботи згідно з цивільно-правовою угодою №64 від 27.02.2019 р., тому оформляти з ним трудові відносини немає необхідності. Також проінформовано, що 20.05.2019 р. працівники лісової охорони, які здійснюють чергування в позаурочний час отримали повну оплату згідно з діючим законодавством України (арк. спр. 172, т. 1).

Розглянувши акт інспекційного відвідування №ЗК/241/214/АВ від 14 травня 2019 року начальник Управління Держпраці у Закарпатській області прийняв рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ЗК241/214/АВ/П/ПТ-ТД від 27 травня 2019 року (арк. спр. 173, т. 1).

Листом №300 від 29.05.2019 р. ДП "Великобичківське ЛМГ" повідомило уповноважену посадову особу Управління Держпраці у Закарпатській області про усунення в повному обсязі порушень, зазначених в приписі від 14.05.2019 р. та додано підтверджуючі документи (арк. спр. 178 - 202, т. 1).

За результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі акту інспекційного відвідування №ЗК/241/214/АВ від 14 травня 2019 року перший заступник начальника Управління Держпраці у Закарпатській області виніс постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗК/241/214/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-103 від 05.06.2019 р., якою за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору на ДП "Великобичківське ЛМГ" накладено штраф у розмірі 125190,00 грн. (арк. спр. 205 - 206, т.1).

Також за результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі акту інспекційного відвідування №ЗК/241/214/АВ від 14 травня 2019 року перший заступник начальника Управління Держпраці у Закарпатській області виніс постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗК/241/214/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-104 від 05.06.2019 р., якою за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці на ДП "Великобичківське ЛМГ" накладено штраф у розмірі 584220,00 грн. (арк. спр. 207 - 208, т.1).

Не погоджуючись з прийнятими посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області рішеннями, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Ст. 259 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 р. (далі - КЗпП України) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 №340, Управління Держпраці у Закарпатській область здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V (далі - Закон №877).

Положеннями ч. 4 ст. 2 Закону №877 передбачено, що заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Тобто, законодавством України передбачено повноваження відповідних органів Держпраці на здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами.

Станом на час призначення інспекційного відвідування процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, регулювалася Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Порядок №295).

П. 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, в тому числі, інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Одним із принципів державного нагляду (контролю), встановлених ст. 3 Закону №877, є здійснення такого лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом.

Виключні підстави для проведення інспекційного відвідування посадовими особами Управліннями Державної служби України з питань праці встановлені п. 5 Порядку №295. Так, вказаною нормою передбачено право контролюючого органу на проведення інспекційних відвідувань, в тому числі, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

Так, судом встановлено, що інспекційне відвідування ДП "Великобичківське ЛМГ" призначено на виконання пп. 1 п. 5 Порядку №295, а саме у зв`язку з надходженням до Управління Держпраці у Закарпатській область заяви працівників позивача - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щодо порушення стосовно них законодавства про працю, що спростовує твердження позивача про відсутність підстав для проведення такого заходу.

В ході розгляду даної адміністративної справи судом було досліджено подане вказаними громадянами звернення на предмет його відповідності вимоги Закону України «Про звернення громадян» та встановлено, що таке повністю їм відповідає, зокрема в ньому зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянин, викладено суть порушеного питання, прохання чи вимоги, а також підписано заявниками із зазначенням дати.

З огляду на зазначене суд вважає безпідставними твердження позивача про призначення інспекційного відвідування за анонімним зверненням.

Суд не бере до уваги покази опитаного в судовому засіданні свідка - ОСОБА_3 , в яких він заперечив проти подання заяви до Управління Держпраці у Закарпатській області, оскільки такі спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що норми Закону України «Про звернення громадян» не зобов`язують орган, до якого надійшло звернення, перевіряти особу, що його подала, а тільки висуває вимоги до форми такого. Подане звернення не відноситься до переліку звернень, які не підлягають розгляду, наведеному в ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», відповідає законодавчим вимогам, а тому таке, враховуючи вимоги ст. 7 зазначеного законодавчого акту, підлягало обов`язковому прийняттю та розгляду.

Отже, приймаючи рішення про проведення інспекційного відвідування з підстав надходження звернення громадянина ОСОБА_3 , відповідач діяв в межах законодавчо встановлених повноважень та на підставі чинних на момент призначення такого законодавчих норм, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Управління Держпраці у Закарпатській області щодо призначення та проведення інспекційного відвідування ДП "Великобичківське ЛМГ" та скасування наказу Управління Держпраці у Закарпатській області від 09.04.2019 р. №75 задоволенню не підлягають.

П. 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, в тому числі, інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 6 Порядку №295, під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об`єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.

Ч. 1 ст. 6 Закону №877 встановлено, що під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (ч. 19 Порядку №295).

Відповідно до п.п. 20 та 21 Порядку №295, акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Зазначені положення Порядку №295 узгоджуються також з нормами ст. 7 Закону №877.

Згідно з п. 24 Порядку №295 припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю.

Згідно з нормами п. 27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

П. 29 Порядку №295 визначено, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Оскаржені рішення відповідача були прийняті за результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі висновків посадових осіб Управління Держпраці у Закарпатській області про порушення ДП "Великобичківське ЛМГ" вимог законодавства про працю, а саме, допущення ОСОБА_2 до роботи без оформлення трудових правовідносин, а також залучення працівників ДП "Великобичківське ЛМГ" до роботи в квітня 2019 року в понадурочний час з невиплатою їм заробітної плати у встановленому законодавством розмірі.

Розглядаючи правомірність прийнятих Управлінням Держпраці у Закарпатській області постанов про накладення штрафу та припису про усунення виявлених правопорушень із зазначених підстав, суд враховує наступне.

Предметом інспекційного відвідування ДП "Великобичківське ЛМГ" згідно з наказом №75 від 09.04.2019 р. було звернення працівника підприємства - ОСОБА_3 про порушення трудового законодавства. Зазначене узгоджується також відомостями направлення на проведення інспекційного відвідування №362 від 12.04.19 р., відповідно до яких головний державний інспектор Хланта І.Ю. направлявся до ДП "Великобичківське ЛМГ" саме з метою перевірки додержання законодавства про працю за зверненням про порушення трудового законодавства відповідно до змісту звернення (арк. спр. 65, 66, т.1).

Тому, враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Закону №877, суд вважає, що під час проведення інспекційного відвідування позивача посадова особа Управління Держпраці у Закарпатській області повинна була з`ясовувати лише ті питання, що стали підставою для його здійснення.

З аналізу поданого громадянином ОСОБА_3 звернення вбачається, що воно стосується виключно питання порушення роботодавцем прав працівників в частині зобов`язання таких перейти на 4-годинний робочий день та здійснювати чергування на КПП без належної оплати праці. Разом з тим, питання оформлення трудових відносин з громадянином ОСОБА_2 не було підставою для проведення позапланового заходу, а отже й предметом даного інспекційного відвідування.

Суд зауважує, що законодавством встановлено певний порядок проведення перевірок з метою гарантування суб`єкту, відносно якого здійснюються заходи державного нагляду (контролю), певного механізму захисту від безпідставного та необґрунтованого здійснення такого контролю з боку контролюючого органу та відповідає принципу верховенства права.

Принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя. Будь-яка дія органів державної влади має будуватися на цьому принципі, а відтак чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні. (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року).

Європейський суд неодноразово зазначав, що національне право має передбачати засіб правового захисту від свавільного втручання державних органів у права, гарантовані Конвенцією. Наділення виконавчих органів широкими дискреційними повноваженнями, які надають їм необмежену владу у питаннях, що зачіпають основоположні права, суперечитиме принципу верховенства права, одному з фундаментальних принципів, закріплених Конвенцією (див. Lupsa v. Romania № 10337/04, 8 червня 2006, п. 34). Відповідно, законом має бути визначений об`єм будь-яких дискреційних повноважень компетентних органів та порядок їх здійснення з достатньою ясністю, беручи до уваги законну мету певного заходу, щоб забезпечити особі адекватний захист від свавільного втручання (див. Volokhy v. Ukraine № 23543/02, 02 листопада 2006 року, п. 49; Al-Nashif v. Bulgaria № 50963/99,20 червня 2002, п. 119).

Також Європейський Суд з прав людини Рішенням у справі «Круслена» від 24 квітня 1990 року зазначає, що «закон, який надає дискреційне право, має визначати межі здійснення такого права, хоча докладні правила та умови мають міститися в нормах субстантивного права. Проте надання законом виконавчій владі, чи судді нічим не обмеженого дискреційного права, суперечило б принципові верховенства права. Отже, закон має досить чітко визначати межі будь-яких таких повноважень, наданих компетентним органам, а також спосіб їх застосування, щоб забезпечувати належний захист особистості від свавільного втручання».

Ч. 2 ст. 8 КАС України передбачає, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Вищенаведене кореспондується також з положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, які зобов`язують органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому суд вважає, що перевіряючи порядок оформлення трудових відносин з вказаним громадянином та застосовуючи до позивача штрафні санкції за допущене, на думку посадових осіб Управління Держпраці у Закарпатській області, правопорушення, суб`єкт владних повноважень діяв всупереч законодавчо встановленому порядку, а тому постанова Управління Держпраці у Закарпатській області про накладення штрафу від 05 червня 2019 року №ЗК241/214/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-103 та припис про усунення виявлених порушень №ЗК/241/214/АВ/П від 14 травня 2019 році, в цій частині є протиправними та підлягають скасуванню.

Стосовно правомірності постанови Управління Держпраці у Закарпатській області про накладення штрафу від 05.06.2019 №ЗК241/214/АВ/П/ПТ/ТД/ФС-104 та припису про усунення виявлених порушень №ЗК/241/214/АВ/П від 14 травня 2019 році в частині порушення ст. 106 КЗпП України, суд зазначає наступне.

Відповідно до висновків акту №ЗК241/214/АВ від 14.05.2019 р., інспекційним відвідуванням встановлено, що наказом №09 від 05.02.2019 р. до чергування на КПП призначаються працівники лісової охорони - КПП №1 Коб. Полянське та Щербіловське лісництво, КПП №2 ім. Томащука та Сер. Ріцьке лісництво, КПП №3 Кос. Полянське лісництво, старші майстри лісу, майстри лісу, єгері та лісогосподарські працівники (лісники). Згідно з графіками чергувань, табелями обліку використання робочого часу, табелями на внутрішньобригадний розрахунок заробітної плати, нарядами на виконання робіт, відомостями нарахування заробітної плати працівники підприємства відповідно до переліку в квітня 2019 року залучались до роботи в понадурочний час. За відпрацьовані понадурочні години за квітень 2019 року наказом №60 від 09.04.2019 р. зазначеним працівникам проведено нарахування та виплату заробітної плати в розмірі 20% встановленого окладу (арк. спр. 161, т. 1).

Вищезазначене підтверджується також наявними в матеріалах справи копіями документів (арк. спр. 81 - 158, т. 1).

Більше того, факт наявності виявленого під час інспекційного відвідування порушення норм ст. 106 КЗпП України позивач визнає. Разом з тим, протиправність оскарженої постанови від 05.06.2019 р. №ЗК241/214/АВ/П/ПТ/ТД/ФС-104 обґрунтовує усуненням такого правопорушення у строк, встановлений в приписі, а тому вважає, що підстав для застосування штрафних санкцій у відповідача не було.

Нормами ст. 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою, згідно з ч. 1 ст. 2 КЗпП України та відноситься до основних трудових прав працівників.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР від 24.03.1995 р., норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників, молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України. Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Положення ч. 5 ст. 97 КЗпП України передбачають, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Оплата роботи в надурочний час регламентується нормами ст. 106 КЗпП України. Так, відповідно до положень зазначеної статті, за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Таким, чином провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють порядок здійснення оплати праці працівників, суд дійшов висновку, що право на оплату праці відноситься до основних прав людини, що гарантуються Конституцією України та законодавством про працю, та повинно забезпечуватися роботодавцем в першочерговому порядку, в розмірі та строки, встановлені законом, незалежно від будь-яких обставин.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що оплата праці працівників ДП "Великобичківське ЛМГ" згідно з переліком, зазначеним в акті інспекційного відвідування, за виконання роботи в надурочний час була здійснена у розмірі 20% від встановленого окладу, тобто з порушенням вимог ст. 106 КЗпП України.

Відповідальність за порушення законодавства про працю передбачена положеннями ст. 265 КЗпП України. Так, згідно з цією статтею посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, в тому числі, в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та ч.ч. 2-7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", регулюється Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 (далі - Порядок №509). Зазначений нормативно-правовий акт є чинним, а тому його положення підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, відповідно до абз. 2 п. 2 Порядку №509, штрафи можуть бути накладені, в тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (п. 3 Порядку №509).

Абз. 2 п. 8 Порядку №509 передбачено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в п. 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Перевіряючи правомірність оскарженої постанови від 05.06.2019 №ЗК241/214/АВ/П/ПТ/ТД/ФС-104, суд дійшов висновку, що така прийнята уповноваженим на те суб`єктом на підставі чинних законодавчих норм у зв`язку з виявленням правопорушення, відповідальність за яке передбачена положеннями ст. 265 КЗпП України, а тому скасуванню не підлягає.

Суд відхиляє посилання позивача в обґрунтування заявлених вимог на своєчасне усунення виявлених порушень, оскільки ця обставина не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої нормами ст. 265 КЗпП України. Навпаки, нормами КЗпП України передбачено, як невідворотність відповідальності за порушення законодавства про працю, так і обов`язок усунути виявлене порушення законодавства.

На думку суду, встановлена ст. 265 КЗпП України відповідальність роботодавців за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці повинна виконувати передусім попереджувальну функцію. Тобто, встановлюючи таку, законодавець мав на мені перш за все захистити працівників від можливих порушень роботодавцями їх прав на оплату праці.

Суд також вважає, що виконання припису в добровільному порядку свідчить про визнання суб`єктом господарювання його правомірності та факту вчинення ним порушень трудового законодавства, відображеного в акті інспекційного відвідування №ЗК/241/214/АВ від 14 травня 2019 року.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у подібних правовідносинах у постановах від 28 лютого 2018 року у справі №818/584/17 та від 13 червня 2019 року у справі №804/4768/18.

Окрім того, суд не бере до уваги посилання позивача на ту обставину, що постанови про накладення штрафу винесені 05 червня 2019 року, тобто після визнання постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/8917/17 нечинною в повному обсязі постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, оскільки такий нормативно-правовий акт не регулює механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення. Порядок накладення штрафів регламентується нормами постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 р., що є чинною.

Суд також вважає, що наявність деяких технічних помилок та описок у акті перевірки, як на тому наполягає позивач як на підставу для задоволення позовних вимог, не спростовують допущених позивачем порушень норм трудового законодавства.

Суд наголошує, що будь-які процедурні порушення (в тому числі описки), пов`язані із самим процесом оформлення результатів діяльності суб`єктів владних повноважень по фіксації недотримання суб`єктом приватного права вимог законодавства оцінюється судом з урахуванням всіх обставин справи та необхідністю досягненням балансу, зокрема, між інтересами особи правопорушника, публічними інтересами, які проявляються у забезпеченні дотриманні роботодавцями трудового законодавства та захисті інтересів працівників. Зазначене, особливо стосується фіксації порушень з боку суб`єктів приватного права у сфері використання найманої оплачуваної праці. Такі формальні неточності не можуть бути, за загальним правилом, самостійною підставою для скасування по суті правомірних рішень суб`єктів владних повноважень, спрямованих на забезпечення законності та захист інтересів працівників у процесі реалізації ними конституційного права на працю.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Судом у подібних правовідносинах у постанові від 13 червня 2019 року у справі №804/4768/18.

В спірних правовідносинах факт вчинення ДП "Великобичківське ЛМГ" порушення трудового законодавства підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, визнано позивачем, оскаржений припис в частині усунення порушень ст. 106 КЗпП України виконано в добровільному порядку, а тому формальні процедурні порушення, допущені посадовими особами Управління Держапраці в Закарпатській області, жодним чином не вплинули на її результат.

Суд не вважає належною підставою для скасування припису №ЗК241/214/АВ/П від 14 травня 2019 р. те, що такий видано одночасно з актом, що, на думку позивача, позбавило його можливості надати свої зауваження з приводу викладених в акті обставин, оскільки такі, незважаючи на це, були надіслані листом від 21 травня 2019 року №259. Разом з тим, з їх змісту не вбачається наведення позивачем жодних обставин, що могли б спростувати факт наявності виявленого порушення ст. 106 КЗпП України, а тільки повідомлено про його усунення, що жодним чином не впливає на результати проведення перевірки.

Ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно норм ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищенаведене обставини справи та норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги ДП "Великобичківське ЛМГ" підлягають частковому задоволенню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовну заяву Державного підприємства "Великобичківське лісомисливське господарство" (місцезнаходження: вул. Промислова, буд. 39, смт. Великий Бичків, Рахівський район, Закарпатська область, 90615; код ЄДРПОУ - 22114678) до Управління Держпраці у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Минайська, буд. 16, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018; код ЄДРПОУ - 39795035) про визнання протиправними дій та скасування наказу, припису та постанов - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Закарпатській області від 14.05.2019 р. №ЗК/241/214/АВ/П в частині усунення у строк до 10 червня 2019 року порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

3. Визнати протиправним та скасувати постанову Управління Держпраці у Закарпатській області про накладення штрафу від 05 червня 2019 року №ЗК 241/214/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-103.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Минайська, буд. 16, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018; код ЄДРПОУ - 39795035) на користь Державного підприємства "Великобичківське лісомисливське господарство" (місцезнаходження: вул. Промислова, буд. 39, смт. Великий Бичків, Рахівський район, Закарпатська область, 90615; код ЄДРПОУ - 22114678) сплачений судовий збір в розмірі 2212,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено 18 листопада 2019 року.

СуддяР.О. Ващилін