Справа № 165/2289/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/11370/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Марцинковської О.М.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідачів - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської обл. від 09.09.2019р. про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про порушення митних правил (суддя суду І інстанції: Ушаков М.М.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09.09.2019р. м.Нововолинськ Волинської обл.; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 09.09.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Нововолинського міського суду Волинської обл. від 09.09.2019р. повернуто позивачу ОСОБА_1 в порядку ч.2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства /КАС/ України її позовну заяву до Львівської митниці ДФС про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про порушення митних правил (а.с.9).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржила позивач ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в новому складі, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви (а.с.13-16).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що судом невірно враховані наведені нею причини несвоєчасного звернення до суду із розглядуваним позовом. Прийшовши до висновку про відсутність поважних причин пропуску оскарження постанови в справі про порушення митних правил, суд не дотримався вимог ч.1 ст.123 КАС України та поспішно виніс ухвалу про повернення позовної заяви.

Також з огляду на життєві обставини позивача, значний розмір застосованого штрафу вважає невірним позбавлення її доступу до суду і забезпечення права на справедливий суд.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 29.08.2019р. до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Львівської митниці ДФС № 2457/20900/17 від 17.07.2017р. про накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. за порушення ч.3 ст.470 Митного кодексу /МК/ України, провадження у справі закрити; визнати протиправними (незаконними) дії Львівської митниці ДФС при винесенні вказаної постанови в справі про порушення митних правил і накладення на неї спірного стягнення (а.с.17-22).

Разом із позовною заявою, ОСОБА_1 подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду (а.с.28).

Виносячи спірну ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 дізналася про порушення своїх прав 17.07.2017р., до суду звернулася 29.08.2019р. по причині очікування надходження документів з республіки Польща щодо відсутності у неї права на ввезений автомобіль, через нею пропущений 10-денний строк звернення до суду. Причини на обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду в клопотанні є відсутніми. Оскільки підстави для поновлення строку звернення до суду є неповажними, тому заявлений позов підлягає поверненню позивачу.

Між тим, колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції помилковими та поспішними, виходячи з наступного.

Питання повернення позову з підстав пропуску строку звернення до суду без поважних причин врегульовані діючим процесуальним законом.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з приписами ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.1).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз наведених норм вказує на чітку послідовність дій суду під час з`ясування поважності причин пропуску звернення до суду до відкриття провадження у справі. При цьому, ключовим моментом в такому порядку є забезпечення можливості позивачу належним чином обґрунтувати причини пропуску строку, передбаченого ст.122 КАС України (в розглядуваному випадку ст.289 КУпАП та ч.4 ст.529 МК України). Для цього, законодавцем передбачено обов`язкове винесення судом ухвали про залишення позову без руху і надання можливості вказати відповідні підстави для поновлення строку.

Отже, в розглядуваному випадку суд, встановивши неповажність причин пропуску строку звернення до суду, що наведені в заяві ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, повинен був залишити позовну заяву без руху і надати можливість позивачу вказати інші підстави для поновлення строку.

Недотримання такого порядку призводить до порушення судом норм процесуального закону щодо порядку вирішення питання щодо дотримання строків звернення до суду.

Відтак, спірна ухвала суду від 09.09.2019р. про повернення позовної заяви прийнята судом першої інстанції передчасно та поспішно.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що за таких умов в суду першої інстанції не було достатніх і належних підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст.123 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою, а відтак не відповідає вимогам закону, через що підлягає скасуванню.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що повернення позовної заяви в даному випадку суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст.64 Конституції України, не може бути обмежене (п.п.1, 2 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25.12.1997р., абз.7 п.3 мотивувальної частини Рішення № 11-рп/2012 від 25.04.2012р.).

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Враховуючи зазначені положення законодавства апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви позивачу в даному випадку призведе до порушення права, визначеного Конституцією України, на доступ до правосуддя.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

З огляду на викладене, враховуючи приписи п.4 ч.1 ст.320 КАС України, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного повернення позовної заяви, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Водночас, згідно ч.1 ст.37 КАС України скасування ухвали про повернення позовної заяви не унеможливлює продовження розгляду справи тим самим складом суду першої інстанції.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ст.312, ч.2 ст.313, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської обл. від 09.09.2019р. про повернення позовної заяви в адміністративній справі № 165/2289/19 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 13.11.2019р.