Справа № 580/1980/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1980/19
Справа: № 580/1980/19 Головуючий у 1-й інстанції: Бабич А.М.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,
при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення і зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, оформленого протоколом від 08.10.2018 № 72, щодо відмови у призначенні йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії, що підтверджується посвідченням від 20.05.1999 серії НОМЕР_1 (а.с 9).
З наданої відповідачем копії пенсійної справи позивача вбачається, що досягнувши 50-річного віку ОСОБА_1 16.07.2018 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, до якої додав копії: паспорта та РНОКПП; трудової книжки від 04.04.1990; військового квитка серії НОМЕР_2 ; довідки Черкаського ОВК від 21.09.1990 №4/3306; посвідчення учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 20.05.1999 серії НОМЕР_1 ; довідки МО РФ від 16.03.1998 № 315/4/887; довідок Галузевого державного архіву МО України від 30.03.2018 №179/1/3847 та №179/1/3848.
Листом від 06.11.2018 вих. № 70016/0302 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача, що 08.10.2018 відповідач прийняв рішення, оформлене протоколом від 08.10.2018 № 2, про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку та вказав про відсутність підтвердження його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки у військовому квитку ім`я не відповідає імені у паспорті, а у посвідченні ліквідатора по-батькові.
Вважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач мав право на призначення пенсії за віком, оскільки був безпосередньо зайнятий на роботах в зоні Чорнобильської АЕС, що підтверджується наявністю документів в матеріалах справи, а Пенсійний фонд протиправно відмовив йому в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Згідно з ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, призначаються лише учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 по 31.12.1986 - не менше 5 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 10 років.
Відповідно до ст. 65 вказаного Закону посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
Згідно постанови Верховного суду України від 21.11.2006 вбачається, що єдиним документом, який підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право на користування пільгами встановленими Законом № 796-12, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи у зоні відчуження, є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами організаціями військкоматами, а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - місцевими Радами народних депутатів на цих територіях. Визначення рівнів забруднення, доз опромінення, відновлення їх шляхом розрахунку здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідних державних органів та обласних державних адміністрацій.
Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, визначеного Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особи повинні надати: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яке повинно мати штамп про його перереєстрацію, дату її проведення; довідку форми 122 (за установленою формою, затвердженою Постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питань № 122 від 09.03.1988). У разі неможливості надання довідки за формою № 122 для призначення пенсії надаються інші первинні документи, що підтверджують період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу, тощо. Вказане узгоджується зі змістом п. 7 п.п. «г» постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, згідно з якою замість довідки про період участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122 можуть надаватися довідки архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводилися роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тощо.
Колегія суддів зазначає, що довідкою Черкаського ОВК від 21.01.1990 № 4/3906 підтверджено участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 27.08.1986 до 30.11.1986. Аналогічний запис міститься також у військовому квитку позивача серії НОМЕР_2 , який скріплений печаткою військової частини НОМЕР_3 та підписом начальника штабу.
Архівною довідкою Галузевого державного архіву МО України від 30.03.2018 №179/1/3847 підтверджено відображення у наказах командира військової частини НОМЕР_3 відрядження «ряд. ОСОБА_1 » в район Чорнобильської АЕС для виконання спеціального завдання у період з 26.08.1986 до 31.10.1986.
Отже, колегія суддів вважає, що позивач подав всі необхідні документи, що передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій, та враховуючи що надані документи підтверджують особливий статус позивача, а саме те, що ОСОБА_1 являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивач має право на призначення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що вірно встановлено судом першої інстанції.
Доводи апелянта про відсутність у позивача необхідного стажу роботи у зоні відчуження, який дає йому право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, з огляду на те, що у посвідченні учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 20.05.1999 серії НОМЕР_1 вказано ім`я по-батькові позивача « ОСОБА_3 », а не « ОСОБА_4 », у військовому квитку серії НОМЕР_2 вказано ім`я « ОСОБА_5 », а не « ОСОБА_6 », колегія суддів не бере до уваги, оскільки з досліджених, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, копій вказаних документів, у тому числі, які містять фотокартку позивача, вбачається їх належність саме позивачу, а викладені неточності не впливають на факт його перебування у зоні відчуження та свідчать про допущення описки.
При цьому, колегія суддів зауважує, що у військовий квиток серії НОМЕР_2 внесено скріплене печаткою Черкаського ОВК за підписом уповноваженої особи виправлення щодо зазначення ім`я позивача згідно з даними його паспорта, а у посвідченнях учасника ліквідації наслідків чорнобильської катастрофи від 03.10.1991 серії НОМЕР_4 та від 10.05.2019 серії НОМЕР_5 - зазначено ПІБ: ОСОБА_1 .
Доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом колегія суддів не бере до уваги, оскільки доказів вручення під розписку йому спірного рішення від 08.10.2018 або листа від 06.11.2018 вих.№70016/0302 не надано.
Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 13.11.2019.