Справа № 460/865/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
13 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/8368/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Хобор Р.Б.,
суддів: Носа С.П., Попка Я.С.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Бетон» про прийняття додаткового судового рішення в справі за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року, ухвалене суддею Комшелюк Т.О. у м. Рівне в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 460/865/19 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Волинь-Бетон» до Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації № 1057655/36016172 від 23.01.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 100210 від 02.10.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН) та зобов`язати ДФС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 100210 від 02.10.2018 року.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 02.10.2018 року позивач склав податкову накладу № 100210, яку направив для реєстрації в ЄРПН, однак реєстрація податкової накладної була зупинена з підстав, що податкова накладна відповідає вимогам підпункту 1.6 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.
При цьому, як зазначає позивач, на повідомлення відповідача подав документи, які підтверджують реальність та матеріальну можливість здійснення операцій за зупиненою податковою накладною.
Рішенням комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації № 1057655/36016172 від 23.01.2019 року відмовлено у реєстрації в ЄРПН поданої позивачем податкової накладної № 100210 від 02.10.2018 року з підстави надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та надання копій документів, які не достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, зокрема, сертифікатів відповідності та документів натранспортування.

Позивач зазначає, що це рішення є неконкретизованим, відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснених позивачем господарських операцій та свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або свідчили б про наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків, а також підстав для відмови у реєстрації в ЄРПН податкової накладної.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 1057655/36016172 від 23 січня 2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 100210 від 02 жовтня 2018 року.

Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну № 100210 від 02 жовтня 2018 року в ЄРПН.

Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Волинь-Бетон» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати в сумі 7921 грн., в тому числі, судовий збір в сумі 1921 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржило Головне управління ДФС у Рівненській області, яке просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи. Відповідач також зазначає, що комісія ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації правомірно прийняла рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, яку подав позивач, оскільки позивач надав копії документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття рішення комісією ДФС про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Головне управління ДФС у Рівненській області вважає, що, приймаючи рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 28 від 13.11.2017 року, діяло в порядку, спосіб та в межах повноважень органу ДФС, визначених чинних законодавством України.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року в справі № 460/865/18 - без змін.

11 листопада 2019 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Бетон» про ухвалення додаткового судового рішення. Заявник зазначає те, що судом апеляційної інстанції при прийнятті постанови 04 листопада 2019 року не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд при вирішенні цієї заяви зазначає таке.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При прийнятті постанови 04 листопада 2019 року Восьмим апеляційним адміністративним судом не вирішено питання про відшкодування судових витрат здійснених позивачем на оплату послуг адвоката в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 3 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Апеляційний суд встановив те, що разом з відзивом на апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області, який надійшов до апеляційного суду 02.10.2019 року, позивач подав:

- акт здачі-прийняття наданих правничих послуг № 4 від 29 вересня 2019 року до договору № 15/01/19 від 15 січня 2019 року, а саме, опрацювання змісту та вимог апеляційної скарги, підготовка відзиву на апеляційну скаргу та його подання, пошук судової практики у аналогічному спорі. Затрачено 5 годин. Вартість 1 години - 1000 грн.;

- рахунок на оплату послуг № 26/09/19-1;

- платіжне доручення № 12652 від 27.09.2019 року про оплату послуг за надану правничу допомогу згідно з договором № 15/01/19 від 15 січня 2019 року у розмірі 5000 грн.;

- ордер на надання правничої допомоги від 26 вересня 2019 року;

- виписку по рахунку адвокатського об`єднання «Прищепа і Партнери» у АТ Укрсиббанк».

Крім того, в матеріалах справи є договір про надання правничої допомоги адвокатським об`єднанням № 15/01/19 від 15.01.2019 року, який укладений між ТзОВ «Виробниче об`єднання Волинь-Бетон» та адвокатським об`єднанням «Прищепа і Партнери».

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 та 7 цієї статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Апеляційний суд встановив те, що клопотання позивача про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат у справі в розмірі 5000 грн. за участь адвоката в суді апеляційної інстанції надіслано Головному управлінню ДФС у Рівненській області та ДФС України 27.09.2019 року.

Однак, станом на час вирішення апеляційним судом справи № 460/865/19 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Волинь-Бетон» до Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, Головне управління ДФС у Рівненській області не подало клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката і не довело їх неспівмірність.

Отже, на думку апеляційного суду, позивач надав належні докази, які підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу, а тому, заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення необхідно задовольнити та прийняти додаткову постанову, якою стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Волинь-Бетон» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 311, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Бетон» про прийняття додаткового судового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткову постанову по справі № 460/865/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Волинь-Бетон» до Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Бетон» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту додаткової постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді С. П. Нос
Я. С. Попко
Додаткова постанова виготовлена 13.11.2019 року