Справа № 725/6337/19
Суддя: Войтун О. Б.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/6337/19
Номер провадження 2-а/725/301/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2019 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого - судді: Войтуна О.Б.

За участю секретаря: Дудки К.І.,

представника позивача: Главіцького В.В.,

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративний позов Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області до громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 про примусове видворення , -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про примусове видворення.

В адміністративній позовній заяві позивач посилався на те, що 12.11.2019 року під час здійснення контролю за виконанням іноземцями рішень про примусове повернення з України працівниками УДМС України в Чернівецькій області було виявлено громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не виконав рішення про примусове повернення його з території України від 25.10.2019 року і знаходиться на території України незаконно, чим порушує встановлені правила перебування іноземців на території України.

Так, громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_2 в`їхав на територію України у 11.07.2019 року через КПП «Ломанове» на підставі паспортного документу Республіки Білорусь серії НОМЕР_1 .

05.09.2019 року відповідач виїхав з території України та цього ж дня повернувся на Україну, після чого територію України не залишав.

Таким чином, оскільки відповідач не виїхав з території України, то він по теперішній час знаходиться на території України більше ніж 90 днів протягом 180 днів, чим перевищив встановлений п.2 Порядку, затвердженого постановою КМУ №150 термін тимчасового перебування іноземців на територію України.

25.10.2019 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення порядку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України за ч.1 ст.203 КпАП України.

У зв`язку з зазначеним рішенням Управлінням ДМС України було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , письмово зобов`язавши останнього покинути територію України до 01.11.2019 року.

Проте самостійно відповідач територію України не залишив, посилаючись на відсутність коштів.

Отже, відповідач перебуває на території України незаконно та без поважних причин не виконує рішення про примусове повернення його з території України.

На підставі ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» просив суд прийняти рішення про примусове видворення іноземця.

Ухвалою суду від 13.11.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення аналогічні позовній заяві.

Відповідач позовні вимоги визнав та пояснив, що не має коштів для того, щоб у добровільному порядку залишити територію України.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Судом встановлено, що 25.10.2019 року Управлінням ДМС України в Чернівецькій області було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано його залишити територію України у термін до 01.11.2019 року.

При цьому Управління керувалося тим, що іноземець з липня 2019 року по даний час проживає без реєстрації місця проживання на території України, на даний час не має законних підстав його перебування на території України.

За змістом п. 14 ч.1 ст. 1 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно з ч. ч.2, 3 ст.25 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій. Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

Відповідно до ч.1 ст. 26 наведеного Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Проте, як було встановлено судом, ОСОБА_2 ухиляється від добровільного виконання рішення про його примусове повернення з України.

Частиною 8 ст. 26 вищезазначеного Закону, визначено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Частиною 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, вказаною нормою статті встановлено, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Крім того, суд відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом МВС від 29.02.2016 року за № 748/288781, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З урахуванням наведеного та враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання рішення про примусове повернення з України протягом тривалого часу, переховується від працівників міграційної служби та поліції, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі п.3 ч. 2 ст. 371 КАС України рішення про примусове видворення відповідача слід звернути до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 241-246, 272, 288, 289, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення задовольнити.

Видворити за межі території України у примусовому порядку громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун