Справа № 234/14889/19
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року справа №234/14889/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією в складі: головуючого судді Гайдара А.В., суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєва Т.Г., секретар судового засідання Харечко О.П., за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Шиянь Андрія Олексійовича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2019 року у справі 234/14889/19 (суддя першої інстанції Переверзева Л.І., складене в м. Краматорськ) за позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти № 2 взводу № 1 батальйону патрульної поліції у м. Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України Віслоузова Романа Олеговича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2019 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до поліцейського роти № 2 взводу № 1 батальйону патрульної поліції у м. Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України Віслоузова Романа Олеговича (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020 гривень за порушення передбачене частино 5 статті 122 КУпАП (а.с. 1-3).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2019 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що автомобіль позивача AUDI Q3, н.з. НОМЕР_1 був припаркований на місці, що позначено дорожнім знаком 5.39 з доданою до нього табличкою «Особи з інвалідністю» та дорожньою розміткою 1.30. Зазначене підтверджується відеозаписом (з нагрудного знаку поліцейського bodycam 2140270). Відтак, суд першої інстанції дійшов до переконання, що дії позивача містять ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 5 статті 122 КУпАП та постанова відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірною (а.с.21-22).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив скасувати постанову Краматорського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2019 року та прийняти нове рішення, яким скасувати постанову про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача, закривши провадження по справі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, не доведені обставини, які визнані встановленими, а саме те, що позивач не міг діяти у стані крайньої необхідності. Крім того, як довід апеляційної скарги, зазначено порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону при розгляді справи в суді першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Із змісту статті 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегією суддів встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23 серпня 2019 року о 11-20 годин в місті Краматорську по вулиці Залізнична біля будинку 33, позивач, керуючи транспортним засобом, здійснила зупинку на місці, що позначена дорожнім знаком 5.39 з доданою до нього табличкою «Особи з інвалідністю» та дорожньою розміткою 1.30, на якому дозволено зупинку лише транспортним засобам, яким керують водії з інвалідність або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, при цьому водій не мав при собі документів, які підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів, чим порушив вимоги п.п. 5.39, п. 5 розділу 33 Правил дорожнього руху України, та дорожньої розмітки 1.30. розділу 34 Правил дорожнього руху України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 122 КУпАП.

За вчинення вказаного адміністративного правопорушення відповідачем винесено постанову серії НК № 511370 від 23 серпня 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн. (а.с.8)

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 122 КУпАП настає в разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю».

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» регламентовано Правилами дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п.8.4 г Правил дорожнього руху України дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, інформаційновказівні знаки, які вводять або відміняють певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Також, вказаним розділом Правил дорожнього руху України встановлено знак 7.17 «Інваліди», який означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог цих Правил.

В свою чергу, згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за статтею 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина 2 статті 33 КУпАП).

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, з урахуванням наведених вище норм законодавства, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що посадовою особою органу не порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за частиною 5 статті 122 КУпАП. Розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови серії НК № 511370 від 23 серпня 2019 року було здійснено з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року.

Також, апеляційним судом досліджено диск відеофіксації з персональної нагрудної бодікамери інспектора поліції, яким підтверджується факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , передбаченого частиною 5 статті 122 КУпАП. Крім того, вказаний відеозапис підтверджує, що позивач визнав факт вчиненого ним правопорушення, пояснюючи, що вона здійснила зупинку під знаком, бо зустрічає чоловіка з потягу.

Системний аналіз вказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення серії НК № 511370 від 23 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 122 КУпАП за формою відповідає вимогам статті 283 КУпАП.

Відтак, позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, а постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням вимог чинного законодавства.

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення відповідачем процедури та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та посилання при цьому на відеозапис з телефону позивача, який, начебто, підтверджує це, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Частиною другою цієї статті передбачено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відеозапис, який наданий позивачем до матеріалів справи, не надає повної інформації щодо подій, без зазначення дати, часу, місця створення запису тобто не відповідає вимогам ст..73-75 КАС України, що унеможливлює його прийняття колегією суддів в якості належного доказу по справі.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що заявником апеляційної скарги не було надано суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно статті 316 Кодекс у адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2019 року у справі № 234/14889/19 - залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2019 року у справі № 234/14889/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв