Справа № 240/8507/19
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
18 листопада 2019 року м. Житомир справа № 240/8507/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Труд" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
11.07.2019 ГУ ДФС в Житомирській області подано до суду відзив на адміністративний позов, у якому відповідач вказує, що обставини, викладені позивачем у позові не спростовують висновків акту перевірки, на підставі яких прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, а відтак необхідно відмовити ТОВ «Труд» у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
У відповіді на відзив від 25.07.2019 позивач виклав аргументи, наведені у позовній заяві.
26.09.2019 в судовому засіданні судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник позивача у проведених судових засіданнях позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.
Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали з мотивів, зазначених у відзиві.
Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзиви, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Встановлено, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області проведено планову документальну виїзну перевірку ТОВ «Труд» з питань дотримання податкового, валютного та законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2015 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт перевірки №22/06-30-14-14/13720486 від 16.01.2019.
Актом перевірки зафіксовано наступні порушення ТОВ «Труд»:
1) п.п. 213.1.2 п. 213.1 ст. 213, п.216.6 ст. 216, 231.3 статті 231 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством за період з 21.07.2017 по 30.09.2018 проведено списання ПММ для власних потреб загальною кількістю 800943,1 л без складання та реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних;
п.п. 212.1.15 п. 212.1, п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст.212 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством за період з 01.04.2017 по 21.07.2017 здійснено реалізацію пального без реєстрації платником акцизного податку на загальну суму 197 682 грн;
2) п.252.3, п. 252.6, п. 252.7.2 п. 252.7, п. 252.10. п. 252.11 та п. 252.12 ст. 252 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження рентної плати за користування надрами за період з 01.10.2015 по 30.09.2018 на загальну суму 123 366 грн, в тому числі: за 1 квартал 2016 року - на 31 303 грн, за 2 квартал 2016 року - на 32 488,0 грн, за 3 квартал 2016 року - на 4 890 грн, за 4 квартал 2016 року - на 13 188 грн, за 1 квартал 2017 року - на 20 314 грн, за 2 квартал 2017 року - на 13 552 грн, за 3 квартал 2017 року - на 2991 грн та за 4 квартал 2017 року - на 4 640 грн.
3) п.274.1 ст.274 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження земельного податку на загальну суму 46 368,49 грн, в тому числі: за 2016 рік на 16 241,15 грн, за 2017 рік на 17 215,62 грн, за 9 місяців 2018 року на 12 911,75 грн.
Не погодившись із такими висновками, ТОВ «Труд» подало заперечення до акта перевірки за вих.№7 від 30.01.2019, розглянувши які, Головне управління ДФС у Житомирській області виклало висновок акту перевірки, порушення 1) в наступній редакції:
1) п.п. 213.1.2 п. 213.1 ст. 213, п.216.6 ст. 216, 231.3 статті 231 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством за період з 21.07.2017 по 30.09.2018 проведено списання ПММ для власних потреб загальною кількістю 800943,1 л без складання та реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних та проведено реалізацію ПММ стороннім організаціям в кількості 24 176 л без складання та реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних;
п.п. 212.1.15 п. 212.1, п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст.212 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством за період з 01.04.2017 по 21.07.2017 здійснено реалізацію пального без реєстрації платником акцизного податку на загальну суму 197 682 грн.
Порушення 2) та 3) залишились незмінними.
На підставі вказаних порушень, 13.02.2019 податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення:
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних мотивів.
Як вбачається з акту перевірки та листа відповідача від 08.02.2019 № 1445/6/06-30-14-14 за результатами розгляду заперечень, висновки про порушення ТОВ «Труд» вимог Податкового кодексу України встановлені на підставі наступного.
ТОВ «Труд» зареєстровано платником акцизного податку з 21.07.2017.
В ході перевірки, на підставі актів списання ПММ встановлено, що за період з 21.07.2017 року по 30.09.2018 року ТОВ «Труд» списано ПММ для власних потреб на загальну кількість 800 943,1 л без складання та реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних.
Також товариством у періоді з 01.04.2017 по 21.07.2017 (коли ТОВ «Труд» не було зареєстровано платником акцизного податку) здійснено списання дизельного палива для заправки вантажних автомобілів MERSEDES-BENZ 6862 та IVEKO 6880, які не є власністю товариства, а є орендованими, згідно актів списання на загальну суму 197682 грн. Отже, вказані автомобілі є такими, якими надавались послуги з перевезення. Реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання. Оскільки списання пального на заправку автотранспорту, яким надавались послуги перевезення в розумінні п.14.1.212 Податкового кодексу України є реалізацією, то ТОВ «Труд» здійснено реалізацію пального без реєстрації платником акцизного податку.
Перевіряючи правомірність таких висновків та прийнятого на їх підставі податкового рішення, слід зазначити наступне.
Встановлено, що ТОВ «Труд» зареєстровано платником акцизного податку з 21.07.2017.
Згідно п.231.1.ст.231 Податкового кодексу України (тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), платник податку при реалізації пального зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.
Платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого як у межах, так і понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального.
Підпунктом 14.1.212 Податкового кодексу України передбачено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання та передачі (відпуску, відвантаження) пального в споживчій тарі ємністю до 2 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками.
У відповідності до п.231.2, п.231.3, п.231.4Податкового кодексу України, форма та порядок заповнення акцизної накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Акцизна накладна складається платником податку в день реалізації пального при кожній повній або частковій операції з реалізації пального.
Право на складання акцизних накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники акцизного податку в порядку, передбаченому статтею 212 цього Кодексу.
При реалізації пального особа, яка реалізує пальне, зобов`язана в установлені терміни скласти акцизну накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних, така реєстрація вважається наданням акцизної накладної отримувачу пального. Акцизні накладні, які не надаються отримувачу пального, та акцизні накладні/розрахунки коригування, складені за операціями з реалізації пального суб`єктам господарювання та фізичним особам, які не є платниками акцизного податку, також підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних (п.231.5).
Порядок ведення Єдиного реєстру акцизних накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Отримувач пального має право звіряти дані отриманої акцизної накладної на відповідність з даними Єдиного реєстру акцизних накладних (п.231.8).
Згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру акцизних накладних» від 24 лютого 2016 р. № 114 (далі Порядок № 114), до Єдиного реєстру акцизних накладних вносяться відомості щодо усіх акцизних накладних та розрахунків коригування, у тому числі акцизних накладних, які не надаються отримувачу пального або спирту етилового, та акцизних накладних/розрахунків коригування, складених за операціями з реалізації пального або спирту етилового суб`єктам господарювання та фізичним особам, які не є платниками акцизного податку.
При цьому п.5Порядку № 114 визначено, що акцизна накладна складається в одному або двох примірниках.
Акцизна накладна складається в одному примірнику у разі:
- реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу та/або з акцизного складу пересувного для власного споживання чи промислової переробки або на обсяги втраченого/зіпсованого/знищеного пального чи спирту етилового або будь-яким іншим особам - неплатникам акцизного податку;
- ввезення/вивезення пального або спирту етилового на митну територію України/за межі митної території України (на підставі даних відповідної митної декларації).
Акцизна накладна складається у двох примірниках у разі реалізації пального або спирту етилового:
- з акцизного складу до іншого акцизного складу, зокрема через трубопровід або з використанням акцизного складу пересувного у разі, коли до реалізації пального або спирту етилового такий інший акцизний склад уже відомий;
- з акцизного складу до акцизного складу пересувного;
- з акцизного складу пересувного до іншого акцизного складу пересувного;
- з акцизного складу пересувного до акцизного складу.
Як вбачається із вищенаведених норм, акцизна накладна складається у разі власного споживання пального тільки у разі його реалізації з акцизного складу та/або з акцизного складу пересувного платника податку в одному примірнику.
Згідно п.230.1. ст.230 Податкового кодексу України, акцизні склади утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходжень до бюджету акцизного податку.
Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування навантаження-розвантаження, зберігання пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами - лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник), які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.
Відпуск пального без наявності витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників забороняється.
Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а також порядок передачі облікових даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників електронними засобами зв`язку контролюючим органам встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.120-2.2Податкового кодексу України, відсутність з вини платника акцизного податку реєстрації акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних/розрахунку коригування протягом більш як 120 календарних днів після дати, на яку платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну/розрахунок коригування, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, на які платник податку зобов`язаний скласти таку акцизну накладну/розрахунок коригування.
Отже, з метою притягнення до відповідальності платника акцизного податку згідно п.120-2.2 Податкового кодексу України, мають бути наявні наступні складові: реєстрація платником акцизного податку; не складення акцизної накладної, коли за законом така накладна має бути складена та відповідно відсутність її реєстрації з вини платника Єдиному реєстрі акцизних накладних/ складення акцизної накладної, коли за законом така накладна має бути складена, та її реєстрація з простроченням більш як на 120 календарних днів після дати, на яку платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну.
Водночас, як вказує позивач, у цих спірних правовідносинах, товариством не було розпочато діяльності з реалізації пального, хоча воно і зареєструвалось як платник акцизного податку в липні 2017 року. При цьому, у випадку провадження такої діяльності, платник податку мав би відповідати вимогам, встановленим п.230.1. ст.230 Податкового кодексу України, в частині обладнання акцизного складу/наявності пересувного акцизного складу.
Відповідачем не доведено, що ТОВ «Труд» в спірний період відповідало наведеним вимогам і споживало пальне для власних шляхом його реалізації з акцизного складу та/або з акцизного складу пересувного, а отже і було зобов`язане складати акцизні накладні.
Враховуючи, що такого обов`язку товариства контролюючим органом не доведено (складення накладної з відсутності умов, передбачених п.5Порядку № 114), відтак відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності згідно п.120-2.2Податкового кодексу України.
Також, суд не погоджується із висновком податкового органу щодо реалізації пального ТОВ «Труд» без реєстрації платником акцизного податку на загальну суму 197682 грн у періоді з 01.04.2017 по 21.07.2017.
Так, пунктом 117.3 статті 117 ПК України встановлено, що здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального.
Підпунктом 212.1.15статті 212ПК України визначено, що платником акцизного податку є особа, яка реалізує пальне.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Труд» (замовник) було укладено договір №01/04-16 (ЕТБ) про надання послуг спецтехнікою з оператором від 01.04.2016 з ТОВ «Експрес Техбуд» (виконавець), за умовами якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати йому технічні послуги за допомогою автомобільної техніки, будівельної техніки й інших технічних засобів (т.1 а.с.131-132).
Згідно додаткової угоди до цього договору від 01.04.2016, останній доповнено п.4.2.9 наступного змісту: «За домовленістю з виконавцем здійснювати заправку спецтехніки виконавця паливно-мастильні матеріалами. ПММ замовника є власністю замовника і використовуються виконавцем виключно для надання послуг по даному договору без права розпорядження цим пальним. Виконавець використовує ПММ замовника відповідно до встановлених замовником норм використання ПММ та щомісячно подає замовнику звіт про використання ПММ (т.1 а.с.133).
На виконання умов договору ТОВ «Труд» були прийняті накази №27 від 01.04.2017 року та №33 від 01.06.2017 року про встановлення норм витрат дизельного пального для техніки (спеціалізованих вантажних самоскидів марок MERSEDES-BENZ АА 68-62 РА та IVEKO АА 68-80 РА), що залучалася виконавцями для надання послуг товариству у його господарській діяльності (т.1 а.с.134,135).
Звітами про використання ПММ підтверджено використання ПММ виконавцем (т.1 а.с. 136-144).
За змістом наведеного вбачається надання ТОВ «Експрес Техбуд» послуг спецтехнікою, яка заправлялась ПММ, що надаються замовником, тобто позивачем. При цьому такі ПММ перебували у власності позивача, факт використання таких ПММ і їх обсяг зафіксований відповідними звітами. Отже, пальне позивача використовувалося виконавцем виключно для виконання укладеного договору №01/04-16 (ЕТБ) про надання послуг спецтехнікою з оператором від 01.04.2016, право власності на пальне до виконавця не переходило.
З огляду на наведене і в силу вимог підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 та підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України, суд зазначає безпідставність тверджень контролюючого органу щодо обов`язку реєстрації позивача в період з 01.04.2017 по 21.07.2017 як платника акцизного податку, оскільки при здійсненні господарських операцій на виконання умов договору з ТОВ «Експрес Техбуд» реалізація пального позивачем не здійснювалась.
Порушення п.п. 212.1.15 п. 212.1 ст.212, п. 217.1 ст.217 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством занижено акцизний податок на загальну суму 105 676,0 грн, яке виникло внаслідок списання пального в кількості 24 176 л, судом не досліджується, оскільки виключено з акту перевірки за результатами розгляду заперечень позивача від 30.01.2019 № 7.
В ході перевірки встановлено, що ТОВ «Труд» має спеціальний дозвіл на користування надрами № 3586 від 28.12.2004 на розробку родовища «Конотоп» та проводило справляння рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин. Вид користування: видобування. Мета надрокористування: видобування гранітів, придатних для виробництва щебеню в якості сировини для заповнювачів важкого бетону, для виробництва сумішей асфальтобетонних, аеродромних, шляхових. Товариство при визначенні вартості одиниці товарної продукції за розрахунковою вартістю обраховує витрати по дебету рахунка 23 «Виробництво» у кореспонденції з рахунками 13 «Знос необоротних активів», 20 «Виробничі витрати», 25 «Напівфабрикати», 642 «Пільгові пенсії», 65 «Розрахунки за страхуванням», 66 «Витрати з оплати праці», 685 «Розрахунки з іншими контрагентами», 91 «Загальновиробничі витрати».
Зокрема, під час перевірки встановлено, що в склад витрат, понесених при видобутку корисних копалин не включено:
- за 2 квартал 2016 року: 453089,17 грн інших витрат;
-за 3 квартал 2016 року: 446612,47 грн інших витрат;
-за 3 квартал 2017 року: 770814,63 грн інших витрат;
Перевіркою у складі інших витрат було враховано витрати на технічне обслуговування екскаватора ЕКГ, що задіяний при видобутку корисних копалин, які не були враховані товариством, згідно актів списання ТМЦ, а саме: в 4 кварталі 2015 року на суму 176115,50 грн; в 1 кварталі 2016 року на суму 331077,2 грн; в 2 кварталі 2016 року на суму 359755,2 грн; в 3 кварталі 2016 року на суму 446612,5 грн; в 4 кварталі 2016 року на суму 336501,99 грн; в 1 кварталі 2017 року на суму 432157,6 грн; в 2 кварталі 2017 року на суму 573399,66 грн; в 3 кварталі 2017 року на суму 770814,63 грн; в 4 кварталі 2017 року на суму 341395,76 грн.
Позивач, наводячи аргументи на спростування наведеного порушення, зазначає, що ТМЦ, вартість яких фіскальний орган включив до інших витрат товариства, пов`язаних з видобуванням надр включає в себе ТМЦ, які не використовувалися для технічного обслуговування екскаватора ЕКГ.
З приводу наведеного порушення, слід зазначити наступне.
У відповідності до пп.252.1.1 п.252.1 ст.252 Податкового кодексу України, платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб`єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об`єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об`єктах (ділянках) надр.
Платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин здійснюють для цілей оподаткування окремий (від інших видів операційної діяльності) бухгалтерський та податковий облік витрат і доходів за кожним видом мінеральної сировини за кожним об`єктом надр, на який надано спеціальний дозвіл (п.252.2).
Згідно п.252.7 Податкового кодексу України, вартість відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у податковому (звітному) періоді обчислюється платником для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства) за більшою з таких її величин:
за фактичними цінами реалізації відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) (пп.252.7.1.);
за розрахунковою вартістю відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), крім вуглеводневої сировини (пп.252.7.2.).
Пунктом 252.8 статті 252 ПК України, передбачено, що у разі обчислення вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за фактичними цінами реалізації вартість одиниці відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) встановлюється платником рентної плати за величиною суми доходу, отриманого (нарахованого) від виконаних у податковому (звітному) періоді господарських зобов`язань з реалізації відповідного обсягу (кількості) такого виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).
Відповідно до п.252.11ПК України, у разі обчислення вартості відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за розрахунковою вартістю до витрат платника рентної плати за податковий (звітний) період включаються:
252.11.1. матеріальні витрати, у тому числі витрати, пов`язані з виконанням господарських договорів із давальницькою сировиною, за винятком матеріальних витрат, пов`язаних із:
пакуванням, у тому числі фасуванням (бутелюванням);
проведенням іншого виду підготовки (включаючи передпродажну підготовку), крім операцій, що віднесені до операцій первинної переробки (збагачення) у значенні, наведеному у розділі I цього Кодексу, для реалізації відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини);
виробництвом і реалізацією інших видів продукції, товарів (робіт, послуг);
252.11.2. витрати з оплати праці, крім витрат з оплати праці працівників, які не зайняті в господарській діяльності з видобування відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини);
252.11.3. витрати з ремонту основних засобів, крім витрат на ремонт основних засобів, не пов`язаних технічно та технологічно з господарською діяльністю з видобування відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини);
252.11.4. інші витрати, що належать до складу витрат, у тому числі витрати, розподілені згідно з принципами облікової політики платника рентної плати, понесені ним в періоди, коли господарська діяльність з видобування корисних копалин не провадилася у зв`язку із сезонними умовами проведення видобувних робіт, крім витрат, не пов`язаних з господарською діяльністю з видобування відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), у тому числі:
які виникають в результаті формування фінансових резервів;
на сплату процентів боргових зобов`язань платника рентної плати;
на внесення рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин;
на сплату штрафів та/або неустойки чи пені за рішенням сторін договору або за рішенням відповідних державних органів, суду.
Згідно п.252.12 ПК України, під час обчислення розрахункової вартості відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) також враховуються:
252.12.1. сума нарахованої амортизації, крім суми нарахованої амортизації на основні засоби і нематеріальні активи, що підлягають амортизації, але не пов`язані технічно та технологічно з господарською діяльністю з видобування відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини);
252.12.2. сума амортизації витрат, пов`язаних з господарською діяльністю з видобування відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).
Відповідно до п.15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 р. N 92 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 травня 2000 р. за N 288/4509 (далі - Положення (стандарт) 7), витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в
робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду,
обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної
суми майбутніх економічних вигод від його використання,
включаються до складу витрат.
Як вбачається із журналів проводок товариства за 1 квартал 2016 року 4 квартал 2017 року включно (дебет 91 кредит 20), ТОВ «Труд» включило за цей період до інших витрат товариства, пов`язаних з видобуванням надр ТМЦ, які використовувалися для технічного обслуговування екскаватора ЕКГ згідно:
- акту списання №ТР-0000107 від 29.02.2016 (лебедка підйому) на загальну суму 104166,67 грн,
- акту списання №ТР-0000109 від 31.03.2016 (колесо ведуче, шестерня кремольерна, стінка ковша передня, кольцевой рельс) на загальну суму 209266,67грн;
- акту списання №ТР-0000170 від 30.04.2016 ( підшипник) на суму 60грн;
- акту списання №ТР-0000195 від 31.05.2016 ( башмак ЕКГ, днище ковша, захисний чехол до гідроциліндра, зуб ковша, лампа гол.св, шайба, шестерня кремольерна) на загальну суму 137852,13 грн;
- акту списання №ТР-0000044 від 28.02.2017 (ось ролика) на загальну суму 825 грн;
- акту списання №ТР-0000172 від 01.06.2017 (рукоять ковша) на загальну суму 112500 грн;
- акту списання №ТР-0000168 від 30.06.2017 (зуб ковша, канат стальний, ланка гусениці) на загальну суму 141443,33 грн;
- акту списання №ТР-0000388 від 29.12.2017 (зуб ковша, рейка кремаельрна, шестерня кремаельрна) на загальну суму 137000 грн.
Водночас, інші витрати згідно актів списання №ТР-0000109 від 31.03.2016, №ТР-0000156 від 29.04.2016, №ТР-000019,3 №ТР-0000195 від 31.05.2016, №ТР-0000236 від 30.06.2016, №ТР-0000234 від 30.06.2016, №ТР-0000275 від 29.07.2016 , №ТР-0000274 від 29.07.2016, №ТР-0000272 від 29.07.2016, №ТР-0000283 від 29.07.2016, №ТР -0000285 від 01.08.2016, №ТР-0000307 від 31.08.2016, №ТР-0000313 від 31.08.2016, №ТР -0000335 від 30.09.2016, №ТР -0000370 від 31.10.2016, №ТР -0000397 від 31.10.2016, №ТР -0000405 від 30.11.2016, №ТР-0000404 від 30.11.2016, №ТР -0000442 від 31.12.2016, №ТР-0000009 від 01.02.2017, №ТР -0000008 від 31.01.2017, №ТР -0000044 від 28.02.2017, №ТР-0000046 від 01.03.2017, №ТР-0000104 від 28.04.2017, №ТР-0000103 від 28.04.2017, №ТР-0000134 від 01.06.2017, №ТР-0000169 від 30.06.2017, №ТР-0000168 від 30.06.2017, №ТР -0000212 від 31.07.2017, №ТР-0000201 від 31.07.2017, №ТР -0000278 від 29.09.2017, №ТР-0000236 від 31.08.2017, №ТР-0000320 від 31.10.2017, №ТР-0000348 від 30.11.2017, №ТР -0000388 від 29.12.2017, №ТР-0000389 від 29.12.2017 як-то на : арматуру, емаль чорну, фарби, замок навісний, мило, рукавиці робочі, картон прокладочний, втулки, електроди, діоксин вуглецю, кисень, колесо натяжне, лампи, ветош, ізоленти, коробки, краги, напилки, труби, світильники, окуляри зварювальника, відро будівельне тощо, позивачем не віднесено до інших витрат товариства, пов`язаних з видобуванням надр, оскільки вони не використовувалися для технічного обслуговування екскаватора ЕКГ.
Суд зауважує, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області не підтверджено необхідність та правові підстави віднесення витрат по вказаним ТМЦ як таких, що використовувалися для технічного обслуговування екскаватора ЕКГ, зокрема, яким чином технічне обслуговування екскаватора включає в себе, наприклад, використання мила, ізоленти, відра будівельного тощо.
Отже, відповідачем не доведено правомірність включення всіх наведених витрат згідно перерахованих в акті перевірки актів списання до інших витрат товариства, пов`язаних з видобуванням надр, у частині технічного обслуговування екскаватора ЕКГ.
Стосовно амортизації.
Згідно зі п. 14.1.3 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, амортизація - систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації).
Відповідно до пп. 138.3.1 ст. 138 Податкового кодексу України, 138.3.1. розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу I цього Кодексу, підпунктами 138.3.2-138.3.4 цього пункту. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, крім "виробничого" методу.
Для розрахунку амортизації відповідно до положень цього пункту визначається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку.
Згідно зі п.26 Положення (стандарту) 7, амортизація основних засобів (крім інших необоротних матеріальних активів) нараховується із застосуванням таких методів:
1) прямолінійного, за яким річна сума амортизації визначається діленням вартості, яка амортизується, на строк корисного використання об`єкта основних засобів;
2) зменшення залишкової вартості, за яким річна сума амортизації визначається як добуток залишкової вартості об`єкта на початок звітного року або первісної вартості на дату початку нарахування амортизації та річної норми амортизації. Річна норма амортизації (у відсотках) обчислюється як різниця між одиницею та результатом кореня ступеня кількості років корисного використання об`єкта з результату від ділення ліквідаційної вартості об`єкта на його первісну вартість;
3) прискореного зменшення залишкової вартості, за яким річна сума амортизації визначається як добуток залишкової вартості об`єкта на початок звітного року або первісної вартості на дату початку нарахування амортизації та річної норми амортизації, яка обчислюється, виходячи із строку корисного використання об`єкта, і подвоюється;
4) кумулятивного, за яким річна сума амортизації визначається як добуток вартості, яка амортизується, та кумулятивного коефіцієнта. Кумулятивний коефіцієнт розраховується діленням кількості років, що залишаються до кінця строку корисного використання об`єкта основних засобів, на суму числа років його корисного використання;
5) виробничого, за яким місячна сума амортизації визначається як добуток фактичного місячного обсягу продукції (робіт, послуг) та виробничої ставки амортизації. Виробнича ставка амортизації обчислюється діленням вартості, яка амортизується, на загальний обсяг продукції (робіт, послуг), який підприємство очікує виробити (виконати) з використанням об`єкта основних засобів.
Нарахування амортизації може здійснюватися з урахуванням мінімально допустимих строків корисного використання основних засобів, встановлених податковим законодавством (крім випадку застосування виробничого методу).
Пунктом 28 Положення (стандарту) 7 визначено, що метод амортизації обирається підприємством самостійно з урахуванням очікуваного способу отримання економічних вигод від його використання. Метод амортизації об`єкта основних засобів переглядається у разі зміни очікуваного способу отримання економічних вигод від його використання. Нарахування амортизації за новим методом починається з місяця, наступного за місяцем прийняття рішення про зміну методу амортизації.
Відповідно до приписів п.п.29,30 Положення (стандарту) 7, нарахування амортизації проводиться щомісячно. Суму нарахованої амортизації всі підприємства/установи відображають збільшенням суми витрат підприємства/установи і зносу основних засобів.
Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що суб`єкт господарювання (платник податку) самостійно має право обирати методи амортизації, які передбачені п.26 згаданого Положення.
Пунктом 2.6положення «Про облікову політику та про організацію бухгалтерського обліку на 2016 рік», положення «Про облікову політику та про організацію бухгалтерського обліку на 2017 рік», положення «Про облікову політику та про організацію бухгалтерського обліку на 2018 рік», затверджених наказами №1 від 05.01.2016, № 1 від 02.01.2017 та № 1 від 02.01.2018 ТОВ «Труд» відповідно, установлено такі методи нарахування амортизації для інших необоротних матеріальних активів прямолінійний метод.
У пункті 2.3 положень визначено основним засобом визнавати актив, якщо очікуваний термін його корисного використання (експлуатації) більше року (або операційного циклу, якщо він більше року), а вартісна оцінка якого дорівнює сумі, що перевищує 6000 грн.
Як вбачається із наявних в матеріалах справи податкових декларацій з рентної плати та розрахунках до них, за 1 квартал 2016 року товариством нараховано амортизації в сумі 334,92 грн (т.2 а.с.119-123), за 2 квартал 2017 року - 337,26 грн (т.2 а.с.146-151). Ці показники співпадають з аналізами рахунку дебет 23 кредит 13 за наведені періоди (т.1 а.с.195, т.2 а.с.42).
У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи правомірність таких висновків відповідача, суд зазначає наступне.
Згідно пп.269.1.1. п.269.1.ст.269, пп.270.1.1. 270.1. ст.270 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є також власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Базою оподаткування є (п.271.1):
-нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;
- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
У відповідності до статті 274 ПК України, ставка земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).
Статтею 277 ПК України визначено ставки земельного податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено: ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
Відповідно до ст.18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок несільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів проводиться не рідше ніж один раз на 7-10 років.
Відтак, ставка земельного податку за цю земельну ділянку має визначатися відповідно до ст.277 Податкового кодексу України, а не як земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої проведена.
Крім того, пунктом 4.9 Положення про справляння земельного податку в межах та за межами населених пунктів сільської ради, що є додатком №1 до рішення №132 десятої сесії 7 скликання Суслівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 26.01.2017,встановлено ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативно-грошова оцінка яких проведена незалежно від їх розміщення, за ставкою 1% за винятком п.4.1 (сільськогосподарські угіддя), п.4.2 (землі житлової забудови), п.4.3 (землі комерційного призначення), п.4.4 (для потреб лісового та водного господарства, які зайняті виробничими, культурно-побутовими, господарськими та іншими будівлями і спорудами та за земельні ділянки, що відносяться до земель залізничного транспорту), п.4.5 (водного фонду та лісогосподарського призначення), п.4.6 (землі енергетики), п.4.7 (земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), які розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено)), п.4.8 (землі в постійному користуванні).
Аналогічні розміри ставок земельного податку були встановлені в 2018 році Положенням про справляння земельного податку в межах та за межами населених пунктів сільської ради, що є додатком №1 до рішення №155 тринадцятої сесії 7 скликання Суслівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 15.08.2017.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст.77 згаданого Кодексу).
За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова