Справа № 320/1646/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року № 320/1646/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Терлецької О.О.,

при секретарі судового засідання Спасібко Ю.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представників відповідача - Кобзар В.П., Грабовський А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної охорони України, третя особа - Київський національний університет імені Тараса Шевченка про визнання протиправним та скасування рішень та зобов`язання вчинення певних дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Управління Державної охорони України (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Київський національний університет імені Тараса Шевченка, - про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання до вчинення дій.

Зміст позову, з врахуванням прийнятої судом протокольною ухвалою від 18.06.2019, заяви про зміну позовних вимог, складають наступні позовні вимоги:

- Визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 26.09.2018 №594-ос «Про накладення дисциплінарних стягнень» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення «сувора догана».

- Визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 19.03.2019 №159-ос «Про накладення дисциплінарного стягнення» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення «пониження в посаді».

- Визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 19.03.2019 №160-ос «Щодо особового складу» в частині призначення позивача офіцером з особливих доручень категорії 2 Служби Департаменту підготовки та проведення охоронних заходів, звільнивши позивача з посади Начальника Інституту Управління державної охорони України Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

- Поновити позивача на посаді Начальника Інституту Управління державної охорони України Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

- Зобов`язати відповідача анулювати в службовій картці позивача запис про накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана».

- Зобов`язати відповідача анулювати в службовій картці позивача запис про накладення дисциплінарного стягнення «пониження в посаді».

- Зобов`язати відповідача виплатити позивачу різницю матеріального і грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді.

Відповідач звернувся до суду з клопотанням про залишення позовних вимог в частині оскарження наказів від 26.09.2018 №594-ос та від 19.03.2019 №159-ос у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтовували порушенням відповідачем порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та відсутності правових підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності

Відповідач проти позову заперечив в повному обсязі, вказавши на виконання відповідачем вимог законодавства щодо порядку застосування до позивача дисциплінарних стягнень, наявність правових підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді невиконання наказів керівництва та невиконанні службових обов`язків.

Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог, Київський національний університет, надіслав до суду пояснення, суть яких полягає у висловленні позиції, що резолюція ректора університету, проставлена на зверненні відповідача, є достатньою та правомірною формою погодження в цілях вирішення спору у даній адміністративній справі.

Дослідивши обставини справи, суд встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем було укладено контракт про проходження військової служби в Управлінні державної охорони України строком на п`ять років, з 04.05.2025 по 04.09.2020 (далі - Контракт).

З п.2 Контракту слідує, що відповідач зобов`язується забезпечувати позивачеві додержання його прав та прав членів його сім`ї, включаючи надання пільг, гарантій та компенсацій, установлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, які визначають статус військовослужбовців та порядок проходження військової служби, а також призначення його на військову посаду відповідно до професійної освіти, військового звання та військово-облікової спеціальності.

26.09.2018 відповідачем було винесено наказ №594-ос Про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді суворої догани на підставі висновку службового розслідування від 17.09.2018 (реєстраційний №2/14-1328 від 17.09.2018). У висновку зазначено, що порушення позивача полягає в недотриманні вимог п.14 ч.3 ст.34 Закону України «Про вищу освіту» (здійснює контроль за якістю роботи педагогічних, науково-педагогічних, наукових та інших працівників), п.2 ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» (суворо додержуватись вимог законодавства та військових статутів, кваліфіковано та сумлінно виконувати покладені на них службові обов`язки), ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою).

Із службової записки Начальника Інституту УДО України О. Литвиненка від 26.06.2019 слідує, що зі змістом наказу №594-ос позивач ознайомився 02.10.2018. Однак в судовому засіданні з пояснень позивача та його представника було встановлено, що позивач отримав лише витяг з оскаржуваного наказу №594-ос. Відповідачем же не було доведено, що позивача було ознайомлено саме з оригіналом наказу. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач залишив собі копію витягу з наказу, що свідчить про належне повідомлення позивача щодо змісту наказу, оскільки відповідачем не зазначено, що наданий позивачем витяг був наданий позивачеві 02.10.2018 одночасно при ознайомлені позивача з оскаржуваним наказом (оригіналом).

За таких умов, суд відхиляє доводи відповідача, що строк на оскарження наказу №594-ос до адміністративного суду почав перебіг з 02.10.2019 року, як моменту належного ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом.

У зв`язку з зазначеним суд також приходить до висновку про відхилення доводів, викладених в клопотанні відповідача №18975/19 від 17.07.2019 про залишення позовної заяви без розгляду в частині 2 та 6 позовних вимог у зв`язку із пропуском строків звернення до суду, оскільки строк на звернення позивача до суду з позовними вимогами щодо оскаржуваного наказу №594-ос не може бути відрахований від жовтня 2018, як від дати належного повідомлення позивача про зміст зазначеного наказу.

Також позивач в письмових пояснення вказує на порушення відповідачем порядку винесення позивачу дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани та відсутності підстав для такого стягнення.

Так позивач вказує, що 21 жовтня 2019 року під час судового засідання позивач та представник позивача вперше були ознайомлені з висновком службового розслідування від 17.09.2018 р. (реєстраційний № 2/14-1328 від 17.09.2018 р.), з додатковими матеріалами до нього. Відповідно до висновку службового розслідування №2/14-1328, дане службове розслідування було призначене наказом начальника Управління державної охорони України. До складу комісії були призначені: голова комісії - начальник Інспекції УДО України, полковник ОСОБА_4 ; члени комісії:начальник центру організації освітньо-наукової діяльності та міжнародних зв`язків Інституту УДО України КНУ ім.Т.Шевченка, підполковник ОСОБА_5 ; заступник начальника Служби - начальник 4 відділу ФЕС УДО України, підполковник ОСОБА_6 ; головний інспектор з особливих доручень 2 відділу Інспекції УДО України, полковник ОСОБА_7 ; консультант-експерт (з правових питань) 2 відділу СЮЗ УДО України, підполковник юстиції ОСОБА_8 ; головний фахівець 1 відділу 1 Служби ДРОС УДО України, старший лейтенант ОСОБА_9

Службове розслідування проводилося за фактом подачі Інститутом Управління державної охорони України Київського національного університету імені Тараса Шевченка до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України відомостей щодо виконання державного замовлення на випуск фахівців за денною формою навчання у 2017 році. Так під час службового розслідування було встановлено, що до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України посадовими особами Інституту було надіслано лист УДО України за підписом начальника Управління державної охорони України за №3/13/1-16 від 22.01.2018, до якого додавався звіт про виконання державного замовлення на підготовку фахівців у 2017 році УДО України.

Відповідно до висновку службового розслідування №2/14-1328, в Рішенні Рахункової палати від 08.09.2015 р. за №4-1т було вказано на відсутність в Інституті механізму відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням слухачів в Інституті, але Інститут не підготував будь-які пропозиції щодо розробки такого механізму. У зв`язку із зазначеними правопорушеннями комісією зі службового розслідування було внесено пропозицію притягнути начальника Інституту, полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення - оголосити сувору догану.

Відповідно до ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині). Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Виходячи з приписів абз.2 ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, закон забороняє проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, та особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим особам.

З висновку службового розслідування №2/14-1328 слідує, що серед членів комісії є підлеглий начальника Інституту - начальник центру організації освітньо-наукової діяльності та міжнародних зв`язків Інституту УДО України КНУ ім. Т.Шевченка, підполковник ОСОБА_5 . Крім того, головний інспектор з особливих доручень 2 відділу Інспекції УДО України, полковник ОСОБА_7 до листопада 2017 року був підлеглим начальника Інституту, оскільки проходив службу в Інституті на посаді старшого консультанта відділення навчально-методичної та наукової роботи цього Інституту, та до функціональних обов`язків якого належало забезпечення навчально-методичної роботи в Інституті, в т.ч. він мав функціональне відношення і доданих протягом 2017 року, які розглядалися комісією під час службового розслідування. А тому, є висока ймовірність, що даний військовослужбовець міг бути співучасником правопорушення або зацікавленою особою.

Таким чином на підставі висновку службового розслідування №92/14-1328, для службового розслідування була призначена комісія з осіб, яким законом заборонено проводити дане службове розслідування. На противагу таким доводам позивача, відповідач не надав суду спростувань щодо виконання приписів абз.2 ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ при призначенні комісії зі службового розслідування.

Також суд звертає увагу, що з норм абз.2 ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, слідує, що службове розслідування має бути проведено за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Відповідно до абз. 2 Р. І «Загальні положення» Службових обов`язків начальника Інституту УДО України КНУ ім. Т.Шевченка, затверджених 02.02.2016 р. начальником УДО України, начальник Інституту безпосередньо підпорядковується начальнику УДО України, а в питаннях організації освітнього процесу - ректору КНУ ім. Т.Шевченка. Тобто, безпосереднім начальником начальника Інституту - є начальник УДО України, а у питаннях організації освітнього процесу - ректор КНУ ім. Т.Шевченка. Питання організації та виконання державного замовлення на випуск фахівців, яке було предметом вивчення під час службового розслідування, визначеного в висновку службового розслідування №2/14-1328, передбачає в т.ч. і організацію та виконання освітнього процесу протягом 2017 року. Виходячи з вищенаведеного, дане службове розслідування повинно було проводитися за участю начальника УДО України та ректора КНУ ім. Т.Шевченка.

Проте, в порушення приписів ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, службове розслідування, було проведене за відсутності одного з безпосередніх керівників начальника Інституту, який, відповідно до закону, зобов`язаний приймати участь у цьому розслідуванні.

Належне виконання абз.2 ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ відповідачем в судовому засіданні не було обґрунтовано.

Відповідно до ст.86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. На підставі висновку службового розслідування №2/14-1328, комісія дійшла висновку, що вина позивача доведена та запропонував накласти стягнення «сувора догана». З висновку службового розслідування №2/14-1328 слідує, що 16 січня 2018 року позивач здійснив правопорушення у вигляді підписання звіту про виконання державного замовлення на підготовку фахівців у 2017 році УДО України з даними, що частково не відповідають дійсності. Проте, комісія при винесені пропозиції про накладення дисциплінарного стягнення взагалі не врахувала характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку начальника Інституту, а також тривалість його військової служби та рівень знань про порядок служби.

В судовому засіданні відповідач не вказав суду на докази врахування інших обставин, які не були прямо зазначені у висновку службового розслідування №2/14-1328, характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку позивача, а також тривалість його військової служби та рівень знань про порядок служби.

У висновку службового розслідування №92/14-1328 зазначено, що Інститут УДО України КНУ ім. Т. Шевченка не підготував пропозиції щодо розробки механізму відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням слухачів в Інституті - як зауваження, яке було відображене в Рішенні Рахункової палати від 08.09.2015 р. за №4-1т. Проте, у висновку службового розслідування №2/14-1328 комісія не вивчала, чи ставили засновники Інституту (УДО та КНУ ім. Т.Шевченка) Інституту завдання (чи доручення) щодо необхідності розробки такого механізму; які ставилися терміни в такому дорученні щодо його виконання; чи доводилося належним чином це доручення до відома керівника Інституту тощо. Тобто, комісія прописала наявність зауваження Рахункової палати від 08.09.2015 р., проте не з`ясувала щодо наявність такого доручення (наказу) від безпосередніх керівників начальника Інституту та строки його виконання. Таким чином комісія не вивчила належним чином чи мало місце таке правопорушення, його обставини, ступінь вини правопорушника, тощо.

Відповідно до абз.2 ст.87 Дисциплінарного статуту ЗСУ, дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин. Враховуючи приписи ст. 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ, комісія не мала належних повноважень пропонувати начальнику УДО України накласти на начальника Інституту дисциплінарне стягнення «сувора догана» після сплину шести місяців з дня його вчинення (комісія була призначена 13.09.2018 p., тобто через вісім місяців після вчинення правопорушення). Відповідно, начальник Управління державної охорони України станом на 26.09.2018р. (наказ УДО України №594-ос підписаний 26.09.2018 р.) не мав належних повноважень підписувати оскаржуваний наказ УДО України №594-ос.

Недотримання строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за нормою абз.2 ст.87 Дисциплінарного статуту ЗСУ відповідачем у судовому засіданні не було спростовано.

19.03.2019 відповідачем було винесено Наказ про накладення дисциплінарних стягнень №159-ос (далі - Наказ №159-ос). З витягу Наказу №159-ос, сформованого 08.05.2019, слідує, що фактичною підставою винесення цього наказу є доповідна записка начальника Інспекції УДО від 19.03.2019 реєстраційний №2/14-240д/з (далі Доповідна записка від 19.03.2019).

У поданому витязі з Наказу №159-ос також зазначено, що позивач притягується до дисциплінарної відповідальності «За недотримання вимог пункту 2 статті 17 Закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб», статті 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника), статті 4 (неухильно виконувати накази командирів), статті 6 (наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк) Дисциплінарного статуту Збройних Сил України».

З пояснень позивача слідує, що він не був ознайомлений у відповідачем зі змістом оскаржуваного Наказу №159-ос в спосіб, передбачений чинним законодавством. Дана обставина не була спростована відповідачем.

З письмових пояснень відповідача слідує, що доведення та ознайомлення позивача з накладеним дисциплінарним стягненням здійснено 04.04.2019 кадровим підрозділом УДО України шляхом надсилання службової записки на Департамент підготовки та проведення охоронних заходів, у якому проходив службу позивач, із витягом наказу УДО України від 19.03.2019 №159-ос. Крім цього, згідно пояснень відповідача, Інспекцією та Службою внутрішньої безпеки Департаменту оперативного забезпечення охорони УДО України неодноразово проводились заходи щодо встановлення місця знаходження позивача, в тому числі і за зазначеними ним в позовній заяві адресами реєстрації, проживання та надсилання кореспонденції, а також здійснювалися спроби зв`язатися з позивачем за його номером у період з 27.03.2019 по 09.04.2019. Відповідач стверджує, що місце перебування позивача встановлено не було, на жоден із вхідних телефонних дзвінків він не відповів і не перетелефонував у відповідь. При цьому відповідач вказує на недобросовісність позивача та свідомі дії по уникненню належного повідомлення щодо змісту оскаржуваного наказу №159-ос. Відповідач належним повідомленням позивача про зміст оскаржуваного наказу вважає період направлення поштою витягу оскаржуваного наказу позивачу - квітень 2019. При цьому відповідач не вказав на докази отримання позивачем такого витягу, що нівелює доводи відповідача про вчинення всіх належних дій щодо повідомлення позивача про зміст оскаржуваного наказу.

Позивач же, в свою чергу вказує на те, що перебував на лікарняному у період з 19.03.2019 по 30.04.2019, а тому відхиляє доводи відповідача про умисне уникнення належного повідомлення відповідачем змісту оскаржуваного наказу №159-ос.

У зв`язку з зазначеним суд також приходить до висновку про відхилення доводів, викладених в клопотанні відповідача №18974/19 від 17.07.2019 про залишення позовної заяви без розгляду в частині 3 та 7 позовних вимог у зв`язку із пропуском строків звернення до суду, оскільки строк на звернення позивача до суду з позовними вимогами щодо оскаржуваного наказу №159-ос не може бути відрахований від квітня 2019, як від дати належного повідомлення позивача про зміст зазначеного наказу.

Окрім того, з пояснень відповідача не слідує, які саме накази начальника, якому позивач був підпорядкований, позивач не виконав, який зміст та умови виконання цих наказів. При цьому суд приходить до висновку, що доповідна записка начальника Інспекції УДО від 19.03.2019 (реєстраційний №2/14-240д/з від 19.03.2019) не є належним наказом в розумінні статей 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. До такого висновку суд приходить враховуючи зміст Доповідної записки від 19.03.2019 та зважаючи на те, що визначення порушення позивачем як військовослужбовцем саме і винятково наказів свого керівництва у спірних правовідносинах зумовлює необхідність встановлення відповідачем наявності всіх ознак індивідуального розпорядчого акта виданого безпосередньо позивачу його керівництвом. Однак наявності таких наказів та відповідно їх змісту відповідачем не було встановлено при винесенні оскаржуваного наказу №159-ос, тому останній - є безпідставним та не обґрунтованим, в розумінні ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства.

Зі змісту Доповідної записки від 19.03.2019 слідує, що позивачем було допущено неналежне та несвоєчасне виконання планів усунення недоліків за результатами зовнішніх та внутрішніх аудиторських заходів, затверджених Начальником УДО України, у зв`язку з чим існує ризик негативної оцінки діяльності Інституту УДО України і УДО України. В змісті доповідної записки не зазначено ніяким чином чи видавались у зв`язку з такими планами, які-небудь накази безпосередньо позивачу.

Окрім того, суд звертає увагу, що положення планів, за невиконання яких відповідачем було притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності і які процитовані в тексті самої Доповідної записки від 19.03. 2019, стосуються діяльності не лише Інституту УДО України, але і інших підрозділів, підпорядкованих УДО України. В тексті ж Доповідної записки не зазначено, яких саме дій не вчинив позивач в порядку виконання планів.

Зокрема в Доповідній записці від 19.03.2019 зазначено: «Станом на 19.03.2019 Начальником Інституту УДО України полковником ОСОБА_1 не забезпечено своєчасного та в повному обсязі виконання затвердженого Начальником УДО України Плану здійснення невідкладних заходів щодо усунення недоліків та виконання рекомендацій за результатами аудиту Рахункової палати України (Рішення Рахункової палати від 25.09.2018 №24-1, Звіт Рахункової падати №531цт) (реєстр №2/14-656дск від 30.10.2018):

1. Внести зміни до наказу «Про затвердження Положення про речове забезпечення військовослужбовців УДО України» №199 від 16.05.2018 щодо забезпечення спортивним інвентарем (виконавці - Іститут, ДМТЗ, термін виконання до 06.12.2018).

2. Привести діяльність Інституту УДО України у відповідність з вимогами Закону України «Про вищу освіту» (виконавці - Інститут, СЮЗ, ДРОС, ФЕС, термін виконання до 06.12.2018).

3. Вжити заходів з метою вирішення питання щодо затвердження порядку відшкодування особам витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Управління (виконавець - Інститут, термін виконання до 06.12.2018).

4. Оптимізувати структуру та скорегувати чисельність наково-педагогічних працівників Інституту УДО України з урахуванням існуючого навчального навантаження (виконавці - Інститут, СЮЗ, ДРОС, ФЕС, Інспекція термін виконання до 16.11.2018).

Крім того, Начальником Інституту УДО України не забезпечено виконання наступних пунктів затвердженого Начальником УДО України Плану усунення недоліків, відповідно до протоколу службової наради щодо основних зауважень викладених в Акті про результати аудиту діяльності Інституту УДО України від 12.09.2018 (реєстр №614-1/1 дск від 26.09.2018):

1. Провести роботу щодо удосконалення процесу переміщення військовослужбовців на час навчання в Інституті УДО України (відповідальні - Інститут УДО України, ДРОС, термін виконання до 17.09.2018).

2. Вжити вичерпних заходів щодо усунення недоліків і порушень виявлених контрольною групою внутрішнього аудиту Інспекції (аудиторський звіт вхідний №136/3 дск від 04.05.2018) (відповідальні - Інститут УДО України, Інспекція, термін виконання до 17.09.2018).

3. Розробити та затвердити норми забезпечення спортивним інвентарем підрозділів та військовослужбовців УДО України (відповідальні - Інститут УДО України, термін виконання до 17.09.2018).»

Позивач вказав на те, що вищезазначені відомості з доповідної записки від 19.03.2019 не відповідають дійсності. Так, відповідно до службової записки начальника Інспекції УДО України на керівників самостійних структурних підрозділів УДО України від 28.09.2018 p., (реєстраційний №2/14-942с/з від 28.09.2018 p.), з метою своєчасного реагування на рішення Рахункової палати за результатами аудиту ефективності використання бюджетних коштів УДО України (Акт Рахункової палати, реєстраційний №461 від 22.08.2018 p.), керівники самостійних структурних підрозділів зобов`язані були надати до 09.10.2018 р. узагальнені матеріали щодо запланованих та вжитих заходів щодо усунення зауважень, викладених в Акті Рахункової палати. На підставі резолюції начальника Інституту від 02.10.2018 начальник центру організації освітньо-наукової діяльності та міжнародних зв`язків Інституту, підполковник ОСОБА_5 повинен був підготувати необхідні матеріали та проект відповіді.

На підставі службової записки начальника Інституту від 05.10.2018 p., (реєстраційний №3/13/1-180с/з від 09.10.2018 p.), Інститут надав матеріали про заплановані та вжиті заходи усунення зауважень, зазначених в Акті Рахункової палати. Тому позивач вказав на те, що на підставі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при підготовці доповідної записки начальника Інспекції від 19.03.2019 р. (реєстраційний № 2/14-240д/з від 19.03.2019 р.) на начальника УДО України начальник Інспекції виклав недостовірну інформацію, оскільки в Інституті зазначена робота з усунення недоліків та виконання рекомендацій за результатами аудиту Рахункової палати України була виконана, що свідчить із інформації службової записки начальника Інституту від 05.10.2018 p., реєстраційний №3/13/1-180с/з.

Щодо зазначених вище доводів про невідповідність в повній мірі змісту доповідної записки від 19.03.2019 дійсним обставинам справи відповідач не надав суду заперечень. Натомість суд приходить до висновку, про необ`єктивність та неврахування всіх обставин справи, допущені відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу №159-ос, що призвело до його протиправності. При цьому суд не може виключити тої обставини, що при належному врахуванні відповідачем вищезазначених дійсних обставин виконання позивачем вимог Рахункової палати, оскаржуване рішення №159-ос не було б винесене взагалі, або не мало б іншого змісту.

19.03.2019 відповідачем також було видано наказ №160-ос «Щодо особового складу» (далі - Наказ №160-ос), відповідно до якого позивача було призначено офіцером з особливих доручень І категорії 2 Служби Департаменту підготовки та проведення охоронних заходів, звільнивши позивача з посади Начальника Інституту Управління державної охорони України Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

З витягом з Наказу №160-ос, позивач був ознайомлений 29.03.2019, що слідує з розписки на копії цього витягу, долученій позивачем до позовної заяви. В наданому позивачем витягу з Наказу №160-ос підстав для винесення цього наказу не було зазначено. Витяг з Наказу №160-ос, поданий позивачем, був сформований 20.03.2109.

Разом з тим, разом з відзивом на позовну заяву відповідач по справі надав копію іншого витягу з Наказу №160-ос/дск, - сформованого 07.05.2019. У витязі з Наказу №160-ос, поданому відповідачем, не міститься відміток про ознайомлення позивача, однак вже зазначено фактичну підставу для винесення: «наказ Управління державної охорони України від 19.03.2019 №159-ос, рапорт першого заступника начальника Управління державної охорони України від 19.03.2019.». Окрім того, витяг оскаржуваного наказу, поданий відповідачем містить вказівку на правову підставу переведення позивача: «Переміщується на нижчу посаду на підставі п/п «г» п.46 Положення про проходження військової служби за контрактом військовослужбовцями Управління державної охорони України (у порядку дисциплінарного стягнення відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України)».

З пояснень позивача та його представника в судовому засіданні слідує, що позивач був ознайомлений зі змістом оскаржуваного Наказу №160-ос лише 29.03.2019 винятково шляхом огляду цього витягу, сформованого 20.03.2019, що з оригіналом (повним текстом) цього наказу не ознайомлювався, а тому не знав про дійсні фактичні і правові підстави його винесення та не міг забезпечити подання належних пояснень та свій захист.

Відповідач в судовому засіданні ніяким чином не спростував, що довів до відома позивача у належний спосіб та встановлені терміни зміст фактичних та правових підстав для винесення Наказу №160-ос.

Зазначене дає підстави суду висновувати про відсутність належного повідомлення позивача про зміст та підстави винесення оскаржуваного Наказу №160-ос, та унеможливлення для позивача подачі повних та обґрунтованих пояснень та забезпечення належного захисту від порушень при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності.

Також суд звертає увагу на порушення відповідачем процедури погодження звільнення позивача з займаної посади з ректором університету. Так на підтвердження дотримання процедури погодження звільнення позивача з посади Начальника Інституту Управління державної охорони України Київського національного університету імені Тараса Шевченка, відповідач подав суду копію письмового звернення від 19.03.2019 Начальника Управління державної охорони про таке погодження, адресоване ректору університету з написом «Погоджено. Л. Губерський 19.03.2019».

Позивач вказує на те, що просте проставлення візи ректора університету не є належним погодженням звільнення його з посади зважаючи на вимоги ст.28 Закону України «Про вище освіту».

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про вище освіту», університет - багатогалузевий (класичний, технічний) або галузевий (профільний, технологічний, педагогічний, фізичного виховання і спорту, гуманітарний, богословський/теологічний, медичний, економічний, юридичний, фармацевтичний, аграрний, мистецький, культурологічний тощо) заклад вищої освіти, що провадить інноваційну освітню діяльність за різними ступенями вищої освіти (у тому числі доктора філософії), проводить фундаментальні та/або прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність.

Відповідно до ч.7 ст.27 Закону України «Про вище освіту», - заклад вищої освіти дії на підставі власного статуту.

Відповідно до п.1.2 Статуту Університету, затвердженого Наказом міністерства освіти і науки від 22.02.2017 за №280, погодженим конференцією трудового колектив Університету, протокол від 08.11.2016 року №2, Університет є юридичною особою, яка утворена у формі державної установи, має права та обов`язки, які виникають з моменту державної реєстрації.

Пунктом 1.3. Статуту Університету визначено, що діяльність Університету базується на Конституції України та законодавчих актах України, що регулюють правовідносини у сфері освіти та науки, інших нормативно-правових актах України та цьому Статуті.

Відповідно до п.1 Р.І «Загальні положення» Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 за №1000/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 року за №736/27181, (далі по тексту - Правила організації діловодства), - ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами. Виходячи з приписів пункту 1.2. Статуту Університету та п.1 Р.І Правил організації діловодства, діловодство в Університеті здійснюється на підставі Правил організації діловодства.

Відповідно до п. 5 ст. 2 «Приймання, первинне опрацювання документів та їх попередній розгляд» розділу ІІІ «Організація документообігу та виконання документів» Правил організації діловодства, - факт надходження документа до установи обов`язково фіксується шляхом проставлення на вхідних документах відмітки про його надходження до установи, яка проставляється від руки або за допомогою штампа, автоматичного нумератора на лицьовому полі у правому куті нижнього поля першого аркуша оригіналу документа. Елементами зазначеного реквізиту є скорочене найменування установи - одержувача документа, реєстраційний індекс, дата (у разі потреби - година і хвилини) надходження документа. У разі застосування автоматизованої системи реєстрації зазначена інформація наноситься за допомогою штрих-коду.

На листі УДО України №2/6-234 від 19.03.2019 р. відсутня відмітка Університету про його надходження до КНУ ім. Т.Шевченка.

Згідно з п.1 ст. 3 «Реєстрація документів» розділу III Правил організації діловодства, службовий документ, отриманий установою або створений нею, у тому числі для внутрішнього користування, вважається внесеним до документаційного фонду установи з моменту його реєстрації. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації і полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою установою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа, шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ.

На листі УДО України №2/6-234 від 19.03.2019 р. відсутня відмітка Університету про його реєстрацію в КНУ ім. Т.Шевченка. Відповідач в судовому засіданні, чи третя особа не спростували зазначених доводів позивача і не довели, що лист УДО України №2/6-234 від 19.03.2019 р. був зареєстрований в єдиній базі документообігу Університету і надійшов на погодження саме 19.03.2019. Зазначене унеможливлює прийняття до уваги подану відповідачем копію листа від 19.03.2019, як доказу належного погодження на звільнення позивача з займаної посади.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідачем не доведено належність форми погодження ректором звільнення позивача займаної посади. Так згідно ст.34 Закону України «Про вищу освіту», - безпосереднє управління діяльністю закладу вищої освіти здійснює його керівник (ректор, президент, начальник, директор тощо). Його права, обов`язки та відповідальність визначаються законодавством і статутом закладу вищої освіти. Керівник є представником закладу вищої освіти у відносинах з державними органами, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами і діє без довіреності в межах повноважень, передбачених цим Законом і статутом закладу вищої освіти. Керівник закладу вищої освіти в межах наданих йому повноважень, зокрема, видає накази і розпорядження, дає обов`язкові для виконання всіма учасниками освітнього процесу і структурними підрозділами закладу вищої освіти доручення. Із вищенаведеного слідує, що: ректор Університету здійснює безпосереднє управління діяльністю КНУ ім. Т.Шевченка; ректор Університету, в межах наданих йому повноважень, приймає рішення у вигляді видання наказів, розпоряджень та дає доручення, які є обов`язкові для виконання всіма учасниками освітнього процесу і структурними підрозділами Університету; відповідач не є учасником освітнього процесу і (або) структурним підрозділом Університету, а тому ректор КНУ ім. Шевченка не має повноважень давати доручення УДО України, передбачене ст. 34 Закону України «Про вищу освіту», у вигляді накладення резолюції щодо звільнення начальника Інституту. Тобто, управлінське (розпорядче) повноваження ректора КНУ ім. Т.Шевченка має бути видане у виді наказу або розпорядження про надання згоди на звільнення начальника Інституту.

Таким чином для реалізації повноважень, передбачених підпунктом 4.2.1. пункту 4.2. Положення про Інститут (в частині реалізації управлінських (розпорядчих) повноважень, які стосуються надання згоди на звільнення начальника Інституту) ректор Київського національного університету імені Тараса Шевченка, в межах статті 34 Закону України «Про вищу освіту», повинен був прийняти рішення у вигляді видання наказу (розпорядження) про надання згоди на звільнення позивача. Оскільки дане повноваження ректор КНУ ім. Т. Шевченка здійснює від імені Університету, відповідно до п.1.3. Статуту Університету, зазначений наказ (розпорядження) має ґрунтуватися на підставі Конституції України та законодавчих актів України, що регулюють правовідносини у сфері освіти та науки, інших нормативно-правових актів України та Статуту Університету.

У зв`язку з зазначеним суд відхиляє твердження КНУ ім. Т.Шевченка про те, що резолюція ректора Університету «Погоджено» на листі УДО України №2/6-234 від 19.03.2019 р. є належним чином оформлена згода ректора КНУ ім. Т.Шевченка на звільнення начальника Інституту протирічить ст.34 Закону України «Про вищу освіту», п. 1.3. Статуту Університету, п. 1 р. І «Загальні положення», п.5 ст. 2 «Приймання, первинне опрацювання документів та їх попередній розгляд» та п.1 ст. З «Реєстрація документів», п. п. 1. З ст. 4 «Організація передачі документів та їх виконання» розділу III «Організація документообігу та виконання документів», ст.9 «Особливості підготовки та оформлення розпорядчих документів» розділу II «Документування управлінської інформації» Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 за №1000/5.

З пояснень 3 особи не слідує, що в КНУ ім. Т.Шевченка оформлювався передбачений законодавством України та нормативно-правовими актами України розпорядчий документ (наказ) про надання згоди на звільнення начальника Інституту, а тому ректор Університету не надавав належним чином оформлену згоду на звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Інституту УДО України КНУ ім. Т.Шевченка, передбачену п/п. 4.2.1. п. 4.2. Положення про Інститут. Враховуючи зазначене, не маючи належним чином оформленої згоди ректора КНУ ім. Т.Шевченка, передбаченої п/п. 4.2.1. п. 4.2. Положення про Інститут, начальник УДО України не мав належних повноважень видавати наказ УДО України №160-ос.

Також відповідачем не було спростовано доводи відповідача про порушення строків накладення стягнення на позивача у вигляді звільнення з посади. При цьому суд виходить з наступного. Підставою видання наказу №160-ос е наказ УДО України від 19.03.2019 р. №159-ос «Про накладення стягнення» та рапорту першого заступника начальника УДО України від 19.03.2019р.

Відповідно до ст. 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Положеннями статті 96 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення.

Згідно зі ст. ст. 97, 98 Дисциплінарного статуту ЗСУ, про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку. Тобто, за результатами накладення дисциплінарного стягнення, на виконання ст. ст. 97, 98 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військовослужбовцю, стосовно якого накладено стягнення, зобов`язані оголосити про накладення дисциплінарного стягнення та повідомити, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до п/п. г) п. 44 Положення про проходження військової служби в УДО України, переміщення по службі військовослужбовців Управління здійснюється на нижчі посади - на підставах, передбачених пунктом 46 цього Положення. Приписами підпункту г) пункту 46 Положення про проходження військової служби в УДО України визначено, що переміщення військовослужбовців Управління з вищих посад на нижчі здійснюється у порядку дисциплінарного стягнення відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 1.1. Інструкції про порядок застосування Положення про проходження військової служби за контрактом військовослужбовцями Управління державної охорони України, затверджена наказом Управління державної охорони України від 30.08.2011 р. за №399, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 19.09.2011 р. за №1102/19840, (далі по тексту - Інструкція №399), ця Інструкція розроблена відповідно до вимог Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про відпустки», Статутів Збройних Сил України й визначає порядок застосування Положення про проходження військової служби в Управлінні державної охорони України, затвердженого Указом Президента України від 19.10.2007 N 982 (зі змінами).

Положеннями підпункту г) пункту 4.7. Інструкції №399 передбачено, що переміщення військовослужбовців з вищих посад на нижчі здійснюється у порядку реалізації дисциплінарного стягнення відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для такого переміщення є наказ начальника (заступника начальника) Управління державної охорони України про накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовця. Призначення з пониженням у посаді в порядку дисциплінарного стягнення здійснюється начальниками, яким таке право надано Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. У наказі по особовому складу про переміщення військовослужбовця на нижчу посаду зазначається підстава переміщення, передбачена цим пунктом. Військовослужбовців, яких планують переміщати з вищих посад на нижчі, інформують про це їх прямі начальники, що оформляється документально, а саме листом бесіди. Зазначений документ долучається до матеріалів особової справи військовослужбовця.

Відповідно до приписів ст. ст. 7. 73, 83, 97, 98 Дисциплінарного статуту ЗСУ, начальник Управління державної охорони України, як безпосередній керівник начальника Інституту, який наклав дисциплінарне стягнення, зобов`язаний був оголосити позивачу рішення (наказ) про накладення дисциплінарного стягнення й повідомити, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку. На виконання положень п. 4.7. Інструкції №399. перед виданням наказу УДО України №160-ос, позивача повинні були поінформувати про заплановане переміщення на нижчу посаду на підставі дисциплінарного стягнення шляхом документального оформлення такого повідомлення у вигляді листа бесіди.

У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку, що Наказ УДО України №160-ос було видано з порушенням статей 97 та 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 4.7. Інструкції про порядок застосування Положення про проходження військової служби за контрактом військовослужбовцями Управління державної охорони України, затвердженої наказом Управління державної охорони України від 30.08.2011 р. за №399, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.09.2011 за №1102/19840 №399.

Згідно з абз. 2, 3 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у разі незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді.

У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

На думку суду, вищезазначене є достатньою підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені позивачем витрати, пов`язані з розглядом справи, у загальному розмірі 768,40 грн підлягають відшкодуванню йому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у цій справі в частині поновлення позивача на посаді Начальника Інституту Управління державної охорони України Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління державної охорони України від 26 вересня 2018 року №594-ос «Про накладення дисциплінарних стягнень» в частині накладення на полковника ОСОБА_1 (НОМЕР_2), начальника інституту Управління державної охорони України Київського національного університету імені Тараса Шевченка, дисциплінарного стягнення «сувора догана».

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління державної охорони України від 19 березня 2019 року №159-ос «Про накладення дисциплінарного стягнення» в частині накладення на полковника ОСОБА_1 (НОМЕР_2), начальника Інституту Управління державної охорони України Київського національного університету імені Тараса Шевченка, дисциплінарного стягнення «пониження в посаді».

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління державної охорони України від 19 березня 2019 року №160-ос «Щодо особового складу» в частині призначення полковника ОСОБА_1 (НОМЕР_2) офіцером з особливих доручень І категорії 2 Служби Департаменту підготовки та проведення охоронних заходів, звільнивши його з посади начальника Інституту Управління державної охорони України Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

Поновити полковника ОСОБА_1 (НОМЕР_2) на посаді начальника Інституту Управління державної охорони України Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

Зобов`язати Управління державної охорони України анулювати в службовій картці полковника ОСОБА_1 запис про накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана».

Зобов`язати Управління державної охорони України анулювати в службовій картці полковника ОСОБА_1 запис про накладення дисциплінарного стягнення «пониження в посаді».

Зобов`язати Управління державної охорони України виплатити полковнику ОСОБА_1 різницю матеріального і грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер: НОМЕР_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної охорони України ().

Допустити негайне виконання рішення в частині позовних вимог:

- поновити полковника ОСОБА_1 (НОМЕР_2) на посаді начальника Інституту Управління державної охорони України Київського національного університету імені Тараса Шевченка;

- зобов`язати Управління державної охорони України виплатити полковнику ОСОБА_1 різницю матеріального і грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді в межах одного місяця.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 15 листопада 2019 р.