Справа № 161/16824/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/11346/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2019 року (прийняте у м. Луцьку суддею Пахолюком А.М.) в адміністративній справі № 161/16824/19 за позовом управління Державної міграційної служби України у Волинській області до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року управління Державної міграційної служби України у Волинській області (далі - УДМС України у Волинській області) звернулося до Луцького міськрайонного суду Волинської області із цим позовом та просило продовжити строк затримання на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підлягає примусовому видворенню за межі України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.04.2019 відповідача було затримано до 6 місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Вказує, що УДМС у Волинській області вживаються заходи для встановлення особи відповідача, проте станом на момент подання цього позову необхідних документів для ідентифікації особи відповідача не надійшло, що унеможливлює підготовку позивачем документів про забезпечення видворення відповідача за межі території України на виконання рішення суду.

Крім того, зазначає, що під час перебування на території України відповідач не звертався до територіальних підрозділів ДМС України із заявою про отримання статусу біженця чи визнання особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що суперечить законодавству. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він не перешкоджає ідентифікації своєї особи, немає жодного доказу щодо відсутності співпраці з його боку, а тому немає підстав продовжувати строк його тримання.

Крім того, вказує, що в матеріалах справи відсутні докази отримання Департаментом консульської служби МЗС України відповідних запитів. А надані позивачем копії запитів не відповідають передбаченим для них вимогам, оскільки до них не додано заповненої анкети визначеного консульською установою зразка.

Також судом не враховано, що Департамент консульської служби МЗС України на цей час не здійснює жодних заходів щодо його ідентифікації.

На цю апеляційну скаргу позивач подав відзив, у якому зазначив, що він здійснив усі необхідні і можливі дії для ідентифікації та видворення іноземця, проте необхідних документів для ідентифікації особи відповідача не надійшло, що унеможливлює підготовку ним документів для забезпечення видворення відповідача за межі території України на виконання рішення суду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.04.2019 громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 було затримано до 6 місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. Встановлено, що відповідач був затриманий 15.04.2018; рішення суду набрало законної сили (а.с. 5 - 6, 15 - 19).

15.04.2019 УДМС України встановило особу відповідача на підставі його пояснень, оскільки той втратив свій паспорт громадянина Народної Республіки Бангладеш в серпні 2018 року в м. Києві (а.с. 20).

Проте, необхідних документів для ідентифікації особи відповідача до позивача не надійшло, що унеможливлює підготовку ним документів про забезпечення видворення відповідача за межі території України на виконання рішення суду.

23.04.2019 та повторно 15.08.2019 УДМС України у Волинській області направило відповідні звернення до Департаменту консульської служби МЗС України, з метою ідентифікації відповідача, проте відповіді не отримало (а.с. 3 - 4).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не одержав інформації громадянської належності або країни походження відповідача та необхідних для ідентифікації його особи даних, тому строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 необхідно продовжити з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, частково відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи і є частково правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно із частиною першою статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частинами одинадцятою - тринадцятою статті 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Зі змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи.

При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення примусового видворення особи.

Так, зокрема, відповідно до пункту першого розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012, якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Як видно з матеріалів справи позивач неодноразово направляв на адресу Департаменту консульської служби МЗС України запити щодо встановлення особи затриманого громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте відповіді не отримав, що унеможливлює підготовку позивачем документів про забезпечення видворення відповідача за межі території України на виконання рішення суду.

Внаслідок цього на час закінчення шестимісячного строку затримання є неможливою ідентифікація відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що позивач здійснив всі необхідні і залежні від нього дії для ідентифікації та видворення іноземця, зокрема, УДМС України у Волинській області направило відповідні звернення до Департаменту консульської служби МЗС України, до яких додавалась довідка про особу, яка була складена відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення міграційною службою України, затвердженої наказом МВС України від 28.08.2013 № 825. Забезпечення підтримки консульських зносин з іноземними державами здійснює МЗС України, яке і повинно звертатися із відповідними запитами, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк затримання підлягає продовженню через неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач не довів суду наявність обставин, які є досить значним для продовження строку затримання відповідача строком на 6 місяців та того, що затримання пов`язане із забезпеченням примусового видворення відповідача.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що достатнім строком для продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства є 3 місяці.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати і прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.229, 271, 289, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2019 року в адміністративній справі № 161/16824/19 скасувати.

Позов управління Державної міграційної служби України у Волинській області задовольнити частково.

Продовжити строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , з метою забезпечення його ідентифікації, строком на 3 (три) місяці, а саме - до 15 січня 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом строку визначеного статтею 329 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин