Справа № 120/2822/19-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 листопада 2019 р. Справа № 120/2822/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішень та дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішень та дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 07.11.2018 набрало законної сили рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі №127/9519/18 від 17.07.2018 та додаткове рішення суду від 15.08.2018, яким визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо обрахування та осучаснення пенсії та зобов`язано відповідача здійснювати виплату пенсії в розмірі 12003,53 грн. починаючи з 01 березня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження її максимальним розміром. При цьому позивач вказує, що пенсійний орган визнає свої дії неправомірними у 2017 році, але питання виплати заборгованості розглядає виключно у відповідності до Порядку, визначеному постановою KM України від 28.08.2018 №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду», до якої його правовідносини з відповідачем та рішення суду не мають жодного відношення.

Відтак, позивач вважає такі дії відповідача неправомірними у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.09.2019 позовну заяву залишено без руху.

У встановлений судом строк позивачем усунено недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі суду від 11.09.2019.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

10.10.2019 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідно до абз. 2 п. 2-1 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. В свою чергу, Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, визначено механізм погашення заборгованості, що утворились внаслідок виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання, з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету.

Отже, доплата в сумі 12635,30 грн. за період з 01.03.2017 по 31.12.2017 відповідно до рішення суду буде виплачуватись відповідно до Порядку №649.

Згідно п. 2 Порядку 649 підлягають виконанню рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", тобто після 01 січня 2013 року, на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника (п. 4 Порядку 649). Про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку боржником чи про відсутність підстав для виплати суми, приймає відповідне рішення Комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що утворюється в Пенсійному фонді України (п.6, п.8 Порядку 649).

На виконання п. 3 Порядку 649, постановою правління Пенсійного фонду України 26.09.2018 затверджено Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за №1189/32641 (далі - Порядок 20-1). А тому Пенсійний фонд України у відповідності до Порядку 20-1 формує вказаний реєстр.

Крім того, відповідач звертає увагу, що з метою отримання актуальної інформації щодо функціонування Реєстру рішень, головне управління 29.12.2018 звернулось до Пенсійного фонду України як адміністратора даного Реєстру з листом вих. № 2863/09-44/03. В свою чергу, Пенсійний фонд України листами від 12.04.2019, 18.06.2019 за вих.№11358/04-24, 18617/06-30 повідомив головне управління про те, що на даний час завершується робота щодо формування Реєстру.

Відтак, відповідач зауважує, що для виконання судового рішення щодо ОСОБА_1 вжито всіх дієвих та залежних від головного управління заходів в межах чинного законодавства. Головне управління є неприбутковою організацією, не отримує коштів за надані послуги, а відтак позбавлене фінансової можливості виконати судове рішення щодо ОСОБА_2 у інший спосіб.

21.10.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній виклав свої міркування щодо відзиву.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.07.2018 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо обрахування та осучаснення пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 12003,53 грн. починаючи з 01 березня 2017 року з урахування раніше виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено.

15.08.2018 Вінницьким окружним адміністративним судом винесено додаткове рішення, яким заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 12003,53 грн. починаючи з 01 березня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження її максимальним розміром.

Постановами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року та додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року - без змін.

Листом №140/М від 04.02.2019 на звернення позивача Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомлено, що відповідно до рішення суду від 17.07.2018 №127/9519/18 та додаткового судового рішення по зазначеній справі від 15.08.2018 було зобов`язано управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці здійснювати виплату пенсії в розмірі 12003,53 грн. починаючи з 01.03.2017 з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження її максимальним розміром. Після залишення в силі зазначених рішень постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018, Управлінням було здійснено відповідні перерахунки та нараховано різницю між отриманими сумами пенсії та зазначеною в судовому рішенні за період з 01.03.2017 по 01.03.2018 на загальну суму 12635,30 грн.

З 28.08.2018 набрала чинності постанова Кабінету міністрів України №649 від 22.08.2018 «Про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду», якою передбачено, що виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - Порядку).

Відповідно до Порядку, виплата здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету. Черговість здійснення виплат встановлюється в залежності від дати надходження рішення до боржника. Рішення на виконання якого було проведено перерахунок пенсії за вислугу років, фінансування якої здійснюється з державного бюджету надійшло до Управління 19.11.2018. Інформація про зазначене рішення та суми, нараховані на його виконання буде надана до Пенсійного фонду України для включення до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Виплата нарахованих сум буде здійснена за відповідного фінансування в порядку черговості.

Таким чином, рішення суду виконано в межах покладених на Управління зобов`язань.

Окрім того, листом від 02.04.2019 Пенсійний фонд України повідомив позивача, що відповідно до абз. 2 п. 2-1 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з п. 20 та п. 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Враховуючи зазначене кошти, донараховані на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.07.2018 у справі № 127/9519/18 за період з 01.03.2017 по 31.12.2017 будуть виплачені відповідно до Порядку № 649.

Також, відповідно до Звіту від 08.05.2019 №08-00-019-22843 Департаменту соціальної політики щодо виплати пенсії ОСОБА_1 в сумі 12003,53 грн. з 01.03.2017 згідно рішення суду на підставі виконавчого листа №127/9519/18 від 16.01.2019, управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці розпорядженням 49 від 04.12.2018 провело перерахунок пенсії позивачу з 01.03.2017 в сумі 12003,53 грн. без обмеження її максимальним розміром.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу N1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Відповідно до абз. 2 п. 2-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як передбачено положеннями статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, нарахована позивачу сума доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань з Державного бюджету України.

22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - Порядок №649).

Зазначений Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Так, пунктом 2 Порядку №649 передбачено, що у Порядку терміни вживаються в такому значенні:

боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення;

стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення;

рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 649, боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника (п. 4 Порядку №649).

Відповідно до пункту 5 Порядку №649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику (п. 10 Порядку №649).

Пунктом 11 Порядку №649 визначено, що боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

Отже, Пенсійний фонд України за окремою бюджетною програмою здійснює виплату особам відповідну суму пенсії.

При цьому, право на отримання пенсії мають лише ті особи, щодо яких наявне рішення суду, що набрало законної сили, на виконання якого особі як стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Водночас, з урахуванням приписів п. 2-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 116 Бюджетного кодексу України, виплата коштів на користь позивача з перевищенням бюджетних призначень на цю мету є порушенням бюджетного законодавства, тому виконання рішення суду в цій частині може бути виконане лише в разі наявності відповідних асигнувань, тобто, за окремою бюджетною програмою згідно з Порядком № 649.

При цьому, суд звертає увагу, що видатки Пенсійного Фонду України, як органу влади, на фінансування пенсійних виплат, передбачених чинними нормативно-правовими актами, є об`єктивно прогнозованими, та держава має обов`язок щодо відшкодування розміру майбутніх виплат. Однак, видатки на виконання рішень судів, які будуть підлягати виконанню в майбутньому, не є об`єктивно відомими заздалегідь, тому встановлення механізму виділення коштів на виконання таких судових рішень є необхідним.

Відповідно до позиції, висловленої Конституційним Судом України в своєму рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

Крім того, постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1 затверджено Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за № 1189/32641 (далі - Порядок № 20-1).

Вказаний Порядок відповідно до пункту 3 Порядку № 649 визначає процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), та внесення інформації до нього.

Згідно з п. 6 Порядку 20-1 доступ до відомостей реєстру надається працівникам Пенсійного фонду України та його територіальних органів, якщо це передбачено їх посадовими інструкціями або потрібно для виконання дорученої їм роботи, а також членам комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що утворюється відповідно до пункту 7 Порядку № 649.

Внесення інформації до реєстру здійснюється відповідальною особою боржника. Якщо на дату внесення інформації стягувач перебуває на обліку в іншому територіальному органі Пенсійного фонду України, який не є боржником, інформацію до реєстру вносить відповідальна особа цього органу з урахуванням матеріалів пенсійної справи стягувача та наявного у ній рішення суду (п. 7 Порядку № 20-1).

Отже, на сьогодні питання погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, врегульоване Кабінетом Міністрів України як вищим органом виконавчої влади. При цьому порядком визначено, що виплата такої заборгованості буде здійснюватись за рахунок коштів, спеціально передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 включено до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, переданих до Пенсійного фонду України, що підтверджується витягом із даного Реєстру.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач при виконанні рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.08.2018 та додаткового рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.07.2018, як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише в межах чинного законодавства.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Слід вказати, що зазначена постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018, якою затверджено Порядок №649, не була визнана незаконною та нечинною в порядку, визначеному ст. 264 КАС України, або неконституційною, та підлягає застосуванню до спірних відносин.

З огляду на викладене вище, суд відхиляє посилання позивача на протиправність дій відповідача щодо застосування до спірних правовідносин Порядку №649, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен враховувати приписи ст.116 Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень, та Порядку №649, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.

Також суд зазначає, що Верховний Суд України неодноразово приходив до висновку (справи № 21-66а14, № 21-199а15, №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а), що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Крім того, суд критично оцінює позицію позивача, що тільки за заявою особи при нарахуванні пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до п. 2-1 Прикінцевих положень "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується з Державного бюджету України з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення" виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

При цьому, згідно п. 2-1 Прикінцевих положень "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з тим, суд акцентує увагу позивача, що виплата пенсій формується, зокрема, за рахунок коштів Державного бюджету України. Крім того, п. 2-1 Прикінцевих положень "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія за вислугу років призначається за зверненням особи з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення", однак, така пенсія фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України і для цього не потрібне окреме звернення особи.

В цьому контексті суд зазначає, що на сьогодні порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат визначений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 і прийняття судом рішення про стягнення на користь позивача спірної пенсійної заборгованості, по-перше, буде суперечити цьому порядку, по-друге, порушуватиме права інших осіб, виплата яким такої ж заборгованості здійснюється з дотриманням цього порядку, і, по-третє, не відповідатиме справедливому балансу інтересів.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Підстави для відшкодування судових витрат відповідно до приписів статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, )

Суддя Комар Павло Анатолійович