Справа № 160/4240/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 160/4240/19

головуючий суддя І інстанції Бондар М.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання: Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року в адміністративній справі № 160/4240/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у Дніпропетровській області № 1230 від 04.04.2019 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого 3-го міжрайонного відділу УПН ГУНП старшого лейтенанта поліції Бондаренко В.А. в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області № 119 о/с від 08.04.2019 По особовому складу в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити на посаді оперуповноваженого 3-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУНП в Дніпропетровській області з 09.04.2019 року;

- стягнути з ГУНП у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що у відповідача були відсутні правові підстави включати останнього до переліку осіб, які направлялися для проходження стажування в підрозділах поліції ГУНП в Донецькій та Луганській областях, а тому наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 01.03.2019 року в частині направлення позивача для проходження стажування до ГУНП в Донецькій області не ґрунтується на приписах чинного законодавства. Зауважено, що відмова поїхати на стажування призвела до того, що позивач не підвищив власної кваліфікації на території Донецької області в порядку післядипломної освіти, що не можна вважати тяжким наслідком для служби в поліції.

Головним управлінням Національної поліції у Дніпропетровській області було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 має звання старшого лейтенанта поліції, з 06.12.2005 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справи України, з 07.11.2015 року по 08.04.2019 року проходив службу в підрозділах Національної поліції.

Відповідно до вимог Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС України № 1625 від 24.12.2015 року, та на виконання листа Національної поліції України №1053/01/12-2018 від 26.01.2018 року Про організацію проведення стажування в системі Національної поліції України відповідачем видано наказ №819 від 01.03.2019 року «Про направлення поліцейських ГУНП для проходження стажування до ГУНП в Донецькій, Луганській областях», яким, зокрема, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого 3-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУНП з 07.03.2019 року по 07.06.2019 року направлено для проходження стажування до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з табельною вогнепальною зброєю.

07.03.2019 року ОСОБА_1 не прибув до ГУНП для проведення стройового огляду та подальшого відправлення до ГУНП в Донецькій області для проходження стажування.

У зв`язку з зазначеним, наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 15.03.2019 року №1045 було призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни оперуповноваженим 3-го міжрайонного відділу УПН ГУНП старшим лейтенантом поліції Бондаренком В.А.

За результатами службового розслідування, дисциплінарною комісією ГУНП складено висновок від 04.04.2019 року, у якому запропоновано факт вчинення дисциплінарного проступку вважати таким, що знайшов своє об`єктивне підтвердження в діях оперуповноваженого 3-го міжрайонного відділу УПН ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 . За порушення службової дисципліни, недотримання вимог пункту 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 1 наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 01.03.2019 № 819 «Про направлення поліцейських ГУНП для проходження стажування до ГУНП в Донецькій, Луганській областей», що мало прояв у не прибутті до ГУНП для проведення стройового огляду та подальшого направлення до ГУНП в Донецькій області для проходження стажування без поважних причин та безпідставній відмові від проходження стажування, враховуючи наявне дисциплінарне стягнення у вигляді пониження у спеціальному званні на один ступінь, застосоване наказом ГУНП від 05.10.2018 року №4381, застосувати до оперуповноваженого 3-го міжрайонного відділу УНП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції (а.с. 65-69).

Наказом ГУНП в Дніпропетровській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого 3-го міжрайонного відділу УПН ГУНП старшого лейтенанта поліції Бондаренка В ОСОБА_2 А ОСОБА_2 » від 04.04.2019 року №1230 за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пункту 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 1 наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 01.03.2019 № 819 «Про направлення поліцейських ГУНП для проходження стажування до ГУНП в Донецькій, Луганській областей», що мало прояв у не прибутті до ГУНП для проведення стройового огляду та подальшого направлення до ГУНП в Донецькій області для проходження стажування без поважних причин та безпідставній відмові від проходження стажування, враховуючи наявне дисциплінарне стягнення у вигляді пониження у спеціальному званні на один ступінь, застосоване наказом ГУНП від 05.10.2018 року № 4381, застосовано до оперуповноваженого 3-го міжрайонного відділу УНП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 08.04.2019 року № 119 о/с позивача звільнено зі служби за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статут Національної поліції України), згідно із Законом України Про Національну поліцію.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаних наказів, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірні накази ГУНП в Дніпропетровській області від 04.04.2019 року № 1230 та від 08.04.2019 року №119 о/с є правомірними та скасуванню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Приписам ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут Національної поліції України) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Приписами ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що недотримання працівником Національної поліції службової дисципліни, неналежне виконання обов`язків поліцейського, має наслідком вчинення ним дисциплінарного проступку та можливості подальшого притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності. При цьому, обставини дисциплінарного проступку мають встановлюватись під час службового розслідування.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та прийняття оскаржуваних наказів були висновки відповідача щодо порушення останнім службової дисципліни, недотримання вимог пункту 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 1 наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 01.03.2019 № 819 «Про направлення поліцейських ГУНП для проходження стажування до ГУНП в Донецькій, Луганській областей», що мало прояв у не прибутті до ГУНП для проведення стройового огляду та подальшого направлення до ГУНП в Донецькій області для проходження стажування без поважних причин та безпідставній відмові від проходження стажування.

Так, з висновку службового розслідування від 04.04.2019 року вбачається, що згідно наказу ГУНП від 01.03.2019 року № 819, оперуповноважений 3-го міжрайонного відділу УПН ГУНП старший лейтенант поліції Бондаренко В.А. підлягав направленню для проходження стажуваня в ГУНП в Донецькій області, однак останній, ознайомившись з наведеним наказом, відмовився від проходження стажування.

Зауважено, що позивач внаслідок особистої недисциплінованості та свідомого порушення вимог законодавства України, повторно порушує вимоги наказів начальника ГУНП «Про направлення поліцейських для проходження стажування до ГУНП в Донецькій та Луганській областях», що мало прояв у невиконанні останнім наказу ГУНП від 23.03.2018 року № 1343 та неприбутті до ГУНП для проведення стройового огляду та подальшого відправлення для стажування в Донецькій області, внаслідок чого за вказаним фактом ГУНП було проведено службове розслідування за результатом якого наказом Головного управління від 16.05.2018 року № 2250 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 було попереджено про неповну службову відповідність.

Зазначено про інші порушення позивачем службової дисципліни, внаслідок яких останнього було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Отже, притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, фактичною підставою для такого звільнення були висновки відповідача щодо вчинення позивачем протиправних дій по невиконанню наказу ГУНП від 01.03.2019 року № 819 «Про направлення поліцейських ГУНП для проходження стажування до ГУНП в Донецькій, Луганській областях».

Встановивши зміст спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаними висновками відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 72 Закону України «Про Національну поліцію» професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.

Порядок, організацію та терміни проведення професійного навчання визначає Міністерство внутрішніх справ України.

Згідно ст. 75 Закону України «Про Національну поліцію» післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України "Про вищу освіту", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається з: 1) спеціалізації; 2) перепідготовки; 3) підвищення кваліфікації; 4) стажування.

Організаційно-правові засади організації післядипломної освіти працівників Національної поліції України, що проходять службу (працюють) на посадах, які за класифікацією професій належать до категорії керівників, професіоналів, фахівців та робітничих кадрів, визначені Положенням про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, що затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України 24.12.2015 року № 1625 (надалі - Положення № 1625).

Відповідно до п.п. 1-2 Розділу IX Положення № 1625 стажування працівників поліції здійснюється з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенцій, здобутих у результаті теоретичної підготовки.

Стажування проходять: працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву, - для просування по службі; працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України; інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду.

Таким чином, вказаним нормативно-правовим актом чітко визначені категорії поліцейських, які повинні проходити стажування.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для включення позивача до переліку осіб, які мають проходити стажування, визначених в наказі ГУНП від 01.03.2019 року № 819, була наявність наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 03.01.2017 року № 1 о/с, яким призначено прибулих з Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, зокрема, капітана поліції ОСОБА_1 оперуповноваженим 5-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності з 03.01.2017 року та наказу від 10.05.2017 року № 156 о/с, яким капітана поліції ОСОБА_1 переміщено на посаду оперуповноваженого 3-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУНП, звільнивши з посади оперуповноваженого 5-го міжрайонного відділу того ж управління з 11.05.2017 року.

На переконання відповідача, посада оперуповноваженого 3-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУНП є для позивача новою посадою, а тому, в силу приписів Порядку № 1625, останній підлягав обов`язковому направленню для проходження стажування.

Однак, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 32 Кодексу законів про працю України, не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, а отже призначення поліцейського на нову посаду має наслідком наділення останнього новим спектром професійних прав та обов`язків.

Натомість, в даному випадку, позивач був переміщений з посади оперуповноваженого 5-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності на посаду оперуповноваженого 3-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУНП, а тому останній не належить до категорії працівників поліції, призначених на нову посаду, оскільки функціональні обов`язки позивача до і після призначення не змінилися. Фактично позивач як був оперуповноваженим, так ним і залишився.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що у відповідача були відсутні підстави для включення позивача до наказу від 01.03.2019 року № 819 та направлення останнього для проходження стажування.

Щодо обраного виду дисциплінарного стягнення, колегія суддів зазначає, що звільнення зі служби в поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Разом з цим, застосовуючи крайню міру дисциплінарного стягнення, відповідач повинен був належним чином обґрунтувати необхідність застосування такої міри та неможливість застосування інших видів дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що невиконання наказу є суттєвим порушенням зі сторони позивача. Однак, враховуючи, що наказ про відрядження позивача для проходження стажування не відповідає приписам Закону, що мало бути, проте не було встановлено під час службового розслідування, колегія суддів вважає, що застосування до останнього найсуворішого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення - є протиправним.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеним в постанові від 20.05.2019 року № 821/1180/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

При цьому, посилання відповідача на неоскарження позивачем в судовому порядку наказу від 01.03.2019 року № 819 та як наслідок його дії, як на підставу обґрунтованості прийняття оскаржуваних наказів, колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими, оскільки, як вже зазначалось, правомірність прийняття зазначеного наказу підлягала перевірці, як під час службового розслідування, так і судом під час розгляду справи, тому як невиконання останнього, стало підставою для звільнення позивача зі служби, у зв`язку з чим, вина позивача та як наслідок вид дисциплінарного стягнення мали встановлюватись з урахуванням наведених обставин.

Відтак, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач, приймаючи наказ № 1230 від 04.04.2019 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого 3-го міжрайонного відділу УПН ГУНП старшого лейтенанта поліції Бондаренко В.А. та наказ № 119 о/с від 08.04.2019 По особовому складу в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством, що свідчить про необхідність визнання їх протиправними та скасування, а відповідно поновленні позивача на посаді з якої останній був звільнений (ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України).

Поряд з вказаним, відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до п. 6 Розділу 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, зокрема у випадках вимушеного прогулу, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Згідно абз. 3 п. 3 Порядку № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 5 Порядку № 100 визначено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абз. 1 п. 8 цього порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з довідки Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 04.06.2019 року № 1748, середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 за лютий-березень 2019 року становить 332.23 грн.

Відтак, оскільки кількість днів вимушеного прогулу позивача за період з 09.04.2019 року по 07.11.2019 року включно становить 145 робочих днів, то відповідно сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, буде становити 48173.35 грн. (145*332.23 грн.).

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позову.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 в адміністративній справі №160/4240/19 скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у Дніпропетровській області № 1230 від 04.04.2019 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого 3-го міжрайонного відділу УПН ГУНП старшого лейтенанта поліції Бондаренко В.А. в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області № 119 о/с від 08.04.2019 По особовому складу щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого 3-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУНП в Дніпропетровській області з 08.04.2019 року.

Стягнути з ГУНП у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 48173.35 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко