Справа № 1.380.2019.003193
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року № 857/9954/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року, ухвалене суддею Кедик М.В., 16:20:03 год, м. Львів, дата складання повного тексту рішення 22 серпня 2019 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Берінгім» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості,-

В С Т А Н О В И В:

01.07.2019 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Берінгім» звернулося до суду з позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів: від 26.04.2019 № UА 209000/2019/200627/2; від 23.04.2019 № UА209000/2019/200604/2; від 22.04.2019 № UА 209000/2019/200593/2; від 19.04.2019 № UА 209000/2019/200589/2; від 18.04.2019 № UА 209000/2019/200586/2; від 16.04.2019 № UА 209000/2019/200573/2; від 16.04.2019 № UА 209000/2019/200572/2; від 16.04.2019 № UА 209000/2019/200574/2; від 15.04.2019 № UА 209000/2019/200558/2; від 15.04.2019 № UА 209000/2019/200557/2; від 15.04.2019 № UА 209000/2019/200551/2; від 15.04.2019 № UА 209000/2019/200550/2; від 12.04.2019 № UА 209000/2019/200545/2; від 12.04.2019 № UА 209000/2019/200542/2; від 04.04.2019 № UА 209000/2019/200501/2; від 03.04.2019 № UА 209000/2019/200497/2; від 03.04.2019 № UА 209000/2019/200495/2; від 02.04.2019 № UА 209000/2019/200492/2; від 02.04.2019 № UА 209000/2019/200485/2; від 02.04.2019 № UА 209000/2019/200483/2; від 01.04.2019 № UА 209000/2019/200470/2; від 29.05.2019 № UА 209000/2019/200856/2; від 29.05.2019 № UА 209000/2019/200851/2; від 28.05.2019 № UА 209000/2019/200843/2; від 24.05.2019 № UА 209000/2019/200809/2; від 24.05.2019 № UА 209000/2019/200808/2; від 23.05.2019 № UА 209000/2019/200800/2; від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200781/2; від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200783/2; від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200774/2; від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200778/2; від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200773/2; від 20.05.2019 № UА 209000/2019/200761/2; від 16.05.2019 № UА 209000/2019/200750/2; від 16.05.2019 № UА 209000/2019/200748/2; від 15.05.2019 № UА 209000/2019/200739/2; від 14.05.2019 № UА 209000/2019/200731/2; від 13.05.2019 № UА 209000/2019/200712/2; від 11.05.2019 № UА 209000/2019/200706/2; від 10.05.2019 № UА 209000/2019/200694/2; від 10.05.2019 № UА 209000/2019/200693/2; від 10.05.2019 № UА 209000/2019/200696/2; від 10.05.2019 № UА 209000/2019/200695/2; від 02.05.2019 № UА 209000/2019/200637/2; від 02.05.2019 № UА 209000/2019/200635/2; від 02.05.2019 № UА 209000/2019/200639/2; від 02.05.2019 № UА 209000/2019/200638/2.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року позов задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем при здійсненні імпортування товарів на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості на підставі положень контракту було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, закріпленого статтею 53 Митного кодексу України. При цьому, відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості. Дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару. Тобто, строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару.

Суд першої інстанції посилається на те, що положеннями Митного кодексу України передбачено, що органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Такої вимоги митним органам не здійснено. Крім того контракт, на підставі якого було здійснено поставку товару, викладений українською та англійською мовами. Такий контракт є однаковим для всіх поданих до оформлення пакетів документів, проте недоліки, щодо невідповідності ст. 254 Митного кодексу України викладено лише в частині оскаржених рішень про коригування митної вартості.

Крім того, суд першої інстанції враховує, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 327 Митного кодексу України, орган доходів зборів наділений правом залучати спеціалістів та експертів для участі у здійсненні митного оформлення. Таким чином, доводи відповідача на неактуальність висновку експерта, суд не бере до уваги, оскільки такі не містять жодних зауважень по суті дослідження, а твердження про те, що ціни на ідентичні товари змінювалися, жодним чином не підтверджені.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначає, що зазначення номеру інвойсу в CMR є необов`язковим реквізитом вантажної декларації і не впливає на визначення кількісного значення імпортованого товару.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,вважаючи його прийнятим з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріальногоправа, Львівська митниця ДФС оскаржилайого, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, якимповністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що під час здійснення митного контролю за відповідними митними деклараціями було встановлено, що за всіма деклараціями митна вартість була визначена декларантом за резервним методом. Підставою для незастосування основного методу та методів 2а - 2г декларантом вказано у графі 7 ДМВ наступне: «Митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною угоди у зв`язку з відсутністю достовірної інформації для її використання. Метод 2а(ст.59 МКУ) та метод 26 (ст.60 МКУ) не може бути застосований з причини відсутності у декларанта інформації про ідентичні та подібні(аналогічні) товари, метод 2в (ст.62 МКУ) та метод 2г(ст.63 МКУ) з причини відсутності вартості основи для розрахунку митної вартості в декларанта». Митна вартість визначена за резервним методом складала: для товарів, що класифікуються за кодами згідно з УКТ ЗЕД та НОМЕР_1 - 1,20 дол. США за кг, за кодом 1,22 дол. США за кг, проте, у ДМВ джерелом інформації, що використовувалося для визначення митної вартості, вказано митну декларацію ПА209140/2018/143786 датовану 04.07.2018. Цілком очевидним є факт, що митне оформлення піврічної давності містить неактуальнуінформацію та не відповідає вимогам ст. 64 МКУ щодо визначення митної вартості за резервним методом;

Апелянт звертає увагу, що висновок експерта Білобрана № 19-09/239, який підтверджує заявлену вартість товару, датований 04.07.2018, і зазначено в ньому, що дослідження є актуальним на липень 2018 рік, тобто не містить актуальної інформації щодо вартісних характеристик товару, окрім того він виданий на конкретну партію товару, яка постачалася за інвойсом №28955 від 02.07.2018, виходячи з викладеного, застосовувати даний висновок для підтвердження вартісних характеристик товару даної партії некоректно. Також можна висловити загальні зауваження до висновку під час проведення досліджень огляд товару експертом не здійснювався, в якості джерела інформації експерт посилається на відомості із сайту ОСОБА_1 , тоді, як товар, що оцінюється, є походженням з ринку Європи, лист продавця із зазначенням цін, є адресним і не може слугувати підтвердженням цінової пропозиції як такої, що призначена широкому колу осіб на умовах вільної конкуренції.

Щодо заявки на здійснення перевезення товару, пунктом 2.1 договору транспортно-експедиційного обслуговування №Вегі/01 від 25.06.2018 передбачено подання заявки на здійснення перевезення. Однак, такий документ до митного оформлення не подавався. У інвойсі зазначено, що товар постачається на умовах попередньої оплати, проте, жодних документів, які це підтверджують до митного оформлення не надано. А платіжні документи також є обов`язковими документами, що підтверджують митну вартість, оскільки містять відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Інших документів, що підтверджували б числове значення заявленої митної вартості, разом з МД декларант не подавав;

Отже, декларантом не дотримано вимог частини 2 статті 53 МК України, до митного оформлення не подано в повному обсязі документи, які підтверджують числові значення митної вартості, відсутнє належне обґрунтування обраного декларантом методу визначення митної вартості.

Апелянт зазначає, що на момент перевірки заявленої позивачем митної вартості були відсутні митні оформлення ідентичних товарів які б співпадали по асортименту продукції, не відомі та документально не підтверджені їх фізичні характеристики, якість та репутація даної продукції на ринку від виробника зачас максимально наближений до моменту прийняття Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Стверджує, що метод визначення митної вартості № 4 не був застосований, оскільки на момент визначення заявленої позивачем митної вартості було відсутнє документальне підтвердження про ціну одиниці товару, що були продані на території України, з поправкою положень частини 2, 3 статті 62 МК України.Метод визначення митної вартості № 5 не був застосований, оскільки відсутнє документальне підтвердження щодо витрат, які включаються в ціну товарів відповідно до статті 63МК України.Застосовуючи послідовно методи визначення митної вартості та не зумівши застосувати методи 1-5 , посадові особи митниці, відповідно до статті 64 визначили митну вартість на імпортований позивачем товар з використанням резервного методу (метод №6).

Таким чином, посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Крім того апелянт звертає увагу, щов графі 43 декларант сам зазначив (вибрав)шостий метод для визначення митної вартості товару. Тому, митний орган не міг здійснити митне оформлення за першим методом, оскільки сам декларантвибравши шостий метод, цим самим зазначив, що подані ним документи не достатні для митного оформлення за першим методом.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст.19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що між ТОВ «Берінгім» () та компанією «ТеІІ-Тех Gmbh» (Швейцарія) укладено контракт від 18.04.2018 № 1-BERI-TELL. За умовами цього контракту Продавець продає, а Покупець купує одяг, взуття, речі, що були у використанні згідно з інвойсом.

На виконання вказаного контракту ТОВ «Берінгім» до митного оформлення подано наступні митні декларації:

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/136294;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/134951;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/134574;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/133941;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/133538;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/132599;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/132575;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/132586;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/132070;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/132027;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/132043;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/132033;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/131663;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/131411;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/128806;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/128485;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/128393;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/128029;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/127809;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/127806;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/127282;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/145895;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/145625;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/145199;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/144129;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/144082;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/143686;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/142799;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/142805;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/142863;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/142829;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/142811;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/142250;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/141249;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/141242;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/140848;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/140495;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/140014;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/139814;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/139307;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/139234;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/139340;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/139282;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/137051;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/137036;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/137187;

- ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/137016 за кодами товарів «Одяг, що був у використанні, для подальшого використання, не сортований з текстильних матеріалів (SecondHand): футболки, сорочки, блузки, штани, шкарпетки, верхній одяг, куртки, светри, джинсовий одяг, верхній зимовий одяг. Ступінь зношеності не перевищує 25%». Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD; за кодом «взуття, що було у користуванні, для подальшого використання, зимове, весняно-осіннє та літнє, 1-ї, 2-ї, 3-ї категорії. Ступінь зношення не перевищує 25%». Задекларована вартість за одиницю 1,22 USD; за кодом «Речі вживані несортовані, з текстильних матеріалів в асортименті: ковдри, дорожні пледи, білизна, скатертини, фіранки та ін. Ступінь зношеності не перевищує 28%». Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD.

Не погоджуючись із заявленою митною вартістю Львівська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів, згідно з якими проведено наступні коригування митної вартості:

- за кодом товару встановлена вартість за одиницю 1,4401 USD;

- за кодом товару встановлена вартість за одиницю 1,4401 USD;

- за кодом товару встановлена вартість за одиницю 1,4401 USD.

Підставою для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості від 26.04.2019 № UА 209000/2019/200627/2; від 23.04.2019 № UА209000/2019/200604/2; від 22.04.2019 № UА 209000/2019/200593/2; від 19.04.2019 № UА 209000/2019/200589/2; від 18.04.2019 № UА 209000/2019/200586/2; від 16.04.2019 № UА 209000/2019/200573/2; від 16.04.2019 № UА 209000/2019/200572/2; від 16.04.2019 № UА 209000/2019/200574/2; від 15.04.2019 № UА 209000/2019/200558/2; від 15.04.2019 № UА 209000/2019/200557/2; від 15.04.2019 № UА 209000/2019/200551/2; від 15.04.2019 № UА 209000/2019/200550/2, від 02.05.2019 № UА 209000/2019/200637/2; від 02.05.2019 № UА 209000/2019/200635/2 відповідач наводить формулювання, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за резервним методом, оскільки не відповідає умовам ст. 64 Митного кодексу України та Угоді про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. У ДМВ вказано джерело інформації, що використовувалось для визначення митної вартості, котре є неактуальним по часовим параметрам. Зазначено, що за результатами контролю проведеного на підставі ст. 54 Митного кодексу України, виявлено:

- згідно з фактурою повинна бути передоплата, відповідно до п.5.2 контракту (можлива передоплата), проте до митного оформлення жодного платіжного документу не додано;

- контракт не відповідає вимогам ст. 254 Митного кодексу України. Висновок, зазначений у графі 44 МД №19-09/239 від 04.07.2018 стосується іншої партії товару, а ціни, зазначені у висновку, є актуальними протягом липня 2018 року.

Підставою для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості від 12.04.2019 № UА 209000/2019/200545/2; від 12.04.2019 № UА 209000/2019/200542/2; від 04.04.2019 № UА 209000/2019/200501/2; від 03.04.2019 № UА 209000/2019/200497/2; від 03.04.2019 № UА 209000/2019/200495/2; від 02.04.2019 № UА 209000/2019/200492/2; від 02.04.2019 № UА 209000/2019/200485/2; від 02.04.2019 № UА 209000/2019/200483/2; від 01.04.2019 № UА 209000/2019/200470/2 відповідач наводить формулювання, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за резервним методом, оскільки не відповідає умовам ст. 64 Митного кодексу України та Угоді про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. У ДМВ вказано джерело інформації, що використовувалось для визначення митної вартості, котре є неактуальним по часовим параметрам. Зазначено, що за результатами контролю проведеного на підставі ст. 54 Митного кодексу України, виявлено:

- згідно з фактурою повинна бути передоплата, відповідно до п. 5.2 контракту (можлива передоплата), проте до митного оформлення жодного платіжного документу не додано;

- у графі СМR 15, 17, 18 незаповнена, гр. 21, 23 неповні відомості;

- контракт не відповідає вимогам ст. 254 Митного кодексу України. Висновок, зазначений у графі 44 МД № 19-09/239 від 04.07.2018 стосується іншої партії товару, а ціни, зазначені у висновку, є актуальними протягом листопада 2018 року.

Підставою для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості від 29.05.2019 № UА 209000/2019/200856/2, від 28.05.2019 № UА 209000/2019/200843/2, від 24.05.2019 № UА 209000/2019/200809/2, від 24.05.2019 № UА 209000/2019/200808/2 відповідач наводить формулювання, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за резервним методом, оскільки не відповідає умовам ст.64 Митного кодексу України та Угоді про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. У ДМВ вказано джерело інформації, що використовувалось для визначення митної вартості, котре є неактуальним по часовим параметрам. Зазначено, що за результатами контролю проведеного на підставі ст.54 Митного кодексу України, виявлено:

- згідно з фактурою повинна бути передоплата, відповідно до п.5.2 контракту (можлива передоплата), проте до митного оформлення жодного платіжного документу не додано;

- контракт не відповідає вимогам ст.254 Митного кодексу України та вимогам Наказу Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України з 06.09.2001 № 201. Висновок, зазначений у графі 44 МД № 19-09/239 від 04.07.2018 стосується іншої партії товару, а ціни, зазначені у висновку, є актуальними протягом липня 2018 року. Проаналізувавши висновок експерта, встановлено, що експерт використовує для порівняння пропозиції по продажу товару, що використовувався в основному з ринку Китаю, хоча товар європейського походження. Також експерт здійснював дослідження без огляду майна і наголосив, що ця обставина є фактом обстеження достовірності висновку щодо даного майна. У графі 21 СМR ліва та права частина некоректно заповнена.

Підставою для прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості від 29.05.2019 № UА209000/2019/200851/2 відповідач наводить формулювання, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за резервним методом, оскільки не відповідає умовам ст.64 Митного кодексу України та Угоді про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. У ДМВ вказано джерело інформації, що використовувалось для визначення митної вартості, котре є неактуальним по часовим параметрам. Зазначено, що за результатами контролю проведеного на підставі ст.54 Митного кодексу України, виявлено:

- згідно з фактурою повинна бути передоплата, відповідно до п.5.2 контракту (можлива передоплата), проте до митного оформлення жодного платіжного документу не додано;

- контракт не відповідає вимогам ст.254 Митного кодексу України та вимогам Наказу Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України з 06.09.2001 № 201. Висновок, зазначений у графі 44 МД № 19-09/239 від 04.07.2018 стосується іншої партії товару, а ціни, зазначені у висновку, є актуальними протягом липня 2018 року. Проаналізувавши висновок експерта, встановлено, що експерт використовує для порівняння пропозиції по продажу товару, що використовувався в основному з ринку Китаю, хоча товар європейського походження. Також експерт здійснював дослідження без огляду майна і наголосив, що ця обставина є фактом обстеження достовірності висновку щодо даного майна. У гр. 5 СМR відсутня дата інвойсу, що суперечить вимогам Закону України «Про Приєднання України до конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 № 57-V.

Підставою для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200781/2, від 23.05.2019 № UА 209000/2019/200800/2, від 16.05.2019 № UА 209000/2019/200748/2, від 16.05.2019 № UА 209000/2019/200750/2, від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200773/2, від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200774/2, від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200783/2, від 15.05.2019 № UА 209000/2019/200739/2, від 14.05.2019 № UА 209000/2019/200731/2, від 13.05.2019 № UА 209000/2019/200712/2, від 11.05.2019 № UА 209000/2019/200706/2, від 10.05.2019 № UА 209000/2019/200694/2, від 10.05.2019 № UА 209000/2019/200693/2, від 10.05.2019 № UА 209000/2019/200696/2, від 10.05.2019 № UА 209000/2019/200695/2, від 02.05.2019 № UА 209000/2019/200639/2, від 02.05.2019 № UА 209000/2019/200638/2 відповідач наводить формулювання, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за резервним методом, оскільки не відповідає умовам ст.64 Митного кодексу України та Угоді про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. У ДМВ вказано джерело інформації, що використовувалось для визначення митної вартості, котре є неактуальним по часовим параметрам. Зазначено, що за результатами контролю проведеного на підставі ст.54 Митного кодексу України, виявлено:

- згідно з фактурою повинна бути передоплата, відповідно до п.5.2 контракту (можлива передоплата), проте до митного оформлення жодного платіжного документу не додано;

- контракт не відповідає вимогам ст.254 Митного кодексу України. Висновок, зазначений у графі 44 МД № 19-09/239 від 04.07.2018 стосується іншої партії товару, а ціни, зазначені у висновку, є актуальними протягом липня 2018 року. Проаналізувавши висновок експерта, встановлено, що експерт використовує для порівняння пропозиції по продажу товару, що використовувався в основному з ринку Китаю, хоча товар європейського походження. Також експерт здійснював дослідження без огляду майна і наголосив, що ця обставина є фактом обстеження достовірності висновку щодо даного майна.

Підставою для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200778/2, від 20.05.2019 № UА 209000/2019/200761/2 відповідач наводить формулювання, що декларантом на вимогу не надано жодних документів.

Відповідачем заявлено вимоги про надання додаткових документів згідно з переліком ч.3-4 ст.53 Митного кодексу України.Зазначено, що неможливо застосувати методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 Митного кодексу України) та методу 2б (ст. 60 Митного кодексу України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичності та подібні (аналогічні) товари, методи 2в (ст.62 Митного кодексу України) та методу 2г (ст.63 Митного кодексу України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Джерелом інформації для визначення митної вартості слугували митні декларації UA209180/2019/004187 від 15.03.2019, UA209180/2019/38453 від 18.03.2019.

Також Львівською митницею ДФС прийнято картки відмови в прийнятті митних декларацій.

Декларант звернувся до митниці у порядку ч.7 ст.55 Митного кодексу України про випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Згідно з ч.1ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цьогоКодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленомурозділом VIII цього Кодексутацією главою.

Відповідно до ч.1ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частинами 2, 3 зазначеної статті передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першійстатті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положеньстатті 55 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.5 ст.54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостійстатті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертійстатті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним углаві 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зі змісту наведених норм вбачається, що передбачене ч.5 ст.54 МК України право органу доходів і зборівна витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені цим кодексом, а саме ч.3 ст.53 МК України надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Згідно частин 1, 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б)повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не повязані між собою особи або хоч і повязані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.

Відповідно до 4-5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на повязаних із продавцем осіб для виконання зобовязань продавця.

Частиною 3 ст. 58 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першоїстатті 57 цього Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннямистатті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Згідно частин 1, 2, 4 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених устаттях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, при поданні до митного оформлення декларацій ТОВ «Берінгім» додавались наступні документи: рахунки-фактури (інвойси), автотранспортні накладні, сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR.1, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, зовнішньоекономічний договір 1-BERI-TELL, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), договір (контракт) про перевезення, заява про включення товарів до зеленого переліку відходів, сертифікати дезінфекції, копії митних декларацій країни відправлення.

Задекларована митна вартість визначалась декларантом на підставі положень контракту від 18.04.2018 № 1-BERI-TELL та відповідних інвойсів. Також вартість товару відображена у митних деклараціях країни відправлення, що долучались при поданні первинних митних декларацій.

За умовами контракту 1-BERI-TELL від 18.04.2018 року та наданих до митного оформлення інвойсів встановлено умови поставки EXWвідповідно до умов міжнародної торгівлі ІNCOTERMS, а тому вартість доставки включена у вартість самого товару.

Вказані документи не містять жодних розбіжностей щодо кількості, найменування, якості та ціни задекларованих товарів.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зі змісту вказаних документів вбачається, що вони містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаного ТОВ «Берінгім» товару.

Відтак, позивачем при здійсненні імпортування товарів на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості на підставі положень контракту було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, закріпленого статтею 53 Митного кодексу України.

У рішеннях про корегування митної вартості відповідач, як на підставу для витребування додаткових документів, вказує, зокрема, на те, що у фактурах відсутні відомості щодо термінів оплати товару, а тому є необхідність витребувати докази оплати за такий товар. На момент митного оформлення ввезеного на митну територію України товару позивачем оплата за нього проведена не була, платіжні доручення про оплату товару митниці не подавались.

Однак, суд апедяційної інстанції звертає увагу, що згідно з п.5.2 контракту №18.04.2018 № 1-BERI-TELL розрахунку за цим Контрактом проводяться в безготівковій формі шляхом банківського переказу грошових коштів з поточного рахунку покупця, на поточний рахунок продавця. За домовленістю сторін можлива передоплата відповідно до виставленого інвойсу.

Приписами ст. 53 МК України передбачено, що банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару декларантом оплачено рахунок за такий товар.

Разом з тим, відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості. Дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару. Тобто, строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 803/49/16 (адміністративне провадження № К/9901/12792/18).

Щодо доводів митного органу «контракт не відповідає вимогам ст. 254 Митного кодексу України» суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Приписами ст.254 МК встановлено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Отже, вказаною статтею чітко передбачено, що органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Такої вимоги митним органам не здійснено. Крім того контракт, на підставі якого було здійснено поставку товару, викладений українською та англійською мовами. Такий контракт є однаковим для всіх поданих до оформлення пакетів документів, проте недоліки, щодо невідповідності ст. 254 МК України викладено лише в частині оскаржених рішень про коригування митної вартості.

Щодо зауваження митного органу «також висновок зазначений у гр. 44 МД від 27.11.2018 № 19-09/394 стосується іншої партії товару, а ціни зазначені у висновку є актуальними протягом листопада 2018 року»; «також висновок зазначений у гр. 44 МД від 27.11.2018 № 19-09/394 стосується іншої партії товару, а ціни зазначені у висновку є актуальними протягом липня 2018 року» суд апеляційної інстанції зазначає, що дана обставина жодним чином не обґрунтовує наявність обставин визначених положенням ч.3 ст.53 Митного кодексу України, отже не обґрунтовує і підстави коригування митної вартості проведеної митним органом.

Згідно ч.1 ст.327 МК України орган доходів зборів наділений правом залучати спеціалістів та експертів для участі у здійсненні митного оформлення.

Відтак, безпідставними є покликання апелянта на неактуальність висновку експерта, оскільки такі не містять жодних зауважень по суті дослідження, а твердження про те, що ціни на ідентичні товари змінювалися, жодним чином не підтверджені.

Щодо зауваження митного органу «у графі 5 СМR відсутній номер інвойсу», суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Статтею 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19.05.1956) Ратифікованої Законом України Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів встановлено обов`язкові реквізити вантажної накладної (CMR), зокрема, вантажна накладна містить такі дані:

a) дата і місце складання вантажної накладної;

b) ім`я та адреса відправника;

с) ім`я та адреса перевізника;

d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки;

e) ім`я та адреса одержувача;

f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення;

g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць;

h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу;

і) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу);

j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей;

к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.

Отже, відповідно зазначення номеру інвойсу в CMR є необов`язковим реквізитом вантажної декларації і не впливає на визначення кількісного значення імпортованого товару.

Щодо зауваження митного органу «графи 15,17,18 CMR незаповнені; гр. 21,23 - неповні відомості», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Нормою ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажу встановлено перелік обов`язкових даних, що повинні бути відображені в вантажній накладній. Зазначені положення щодо незазначених чи частково зазначених відомостей у вантажній декларації не підпадають під ознаки визначенні положенням ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, оскільки не вказують на наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Також, з оскаржених рішень про коригування митної вартості судом встановлено, що митний орган не застосовує метод 2а, 2б з причин відсутності в органу доходів та зборів та декларанта інформації про ідентичні товари та подібні (аналогічні) товари, методі 2в та 2г з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Окрім цього визначається, що джерелом для коригування митної вартості слугували митні декларації UA209180/2019/004187 від 15.03.2019, UA209180/2019/38453 від 18.03.2019.

Частиною 2 ст. 55 МК України встановлено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Крім того, як випливає із Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Обов`язковість чіткого визначення вказаної вище інформації, як обов`язкових реквізитів будь-якого рішення про коригування заявленої митної вартості товарів підтримується і наявною судовою практикою, зокрема відповідна правова позиція викладена в постанова Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від 14.08.2018 у справі № 821/1617/17.

Із оскаржених рішеннях про коригування митної вартості вбачається, що в них зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості.

Суд апеляційної інстанції погоджується з правово позицією суду першої інстанції, що такий підхід для формування оскаржених рішень про коригування митної вартості прямо суперечить цитованим вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для їх скасування.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі №815/1670/17.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Берінгім» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючисьч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року у справі №1.380.2019.003193 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Берінгім» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 13.11.2019.