Справа № 550/233/17
Суддя: Ланна Я. О.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 550/233/17
Провадження № 2-а/550/18/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Ланни Я.О.,

за участю секретаря судового засідання - Томас Ю.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представників позивача - адвокатів Маліченка Д.В. та Малофєєва А.І.,

представника відповідача Чутівської селищної ради - Завгородньої Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове адміністративну справу № 550/233/17 (провадження № 2-а/550/18/19) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання рішення посадової особи протиправним, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому, після зміни позовних вимог, які були прийняті судом, просив визнати рішення посадової особи Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області - доглядача кладовища ОСОБА_2 щодо здійснення підпоховання ОСОБА_4 між місцями поховань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з порушенням п. 1.7 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 № 193 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 08.09.2004 № 1113/9712, протиправним, а також просив відшкодувати понесені ним судові витрати в розмірі 33199,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_5 , яку було поховано на кладовищі по АДРЕСА_1 . У 2016 році позивач виявив, що між могилами баби та покійного ОСОБА_6 здійснено під поховання ОСОБА_4 , яке на його думку проведено із захватом місць земельних ділянок поховань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Позивач вважає, що під час підпоховання ОСОБА_4 насип на могилі ОСОБА_5 було пошкоджено та знищено частину зелених насаджень.

На думку позивача, підпоховання ОСОБА_4 між місцями поховання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , здійснене з порушенням діючих нормативно-правових актів, а саме п. 1.7. «Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання», затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003р. № 193 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.09.2004р. під №1113/9712, яким передбачено, що сектори території місць поховання поділяються на ряди та місця, відстань між рядами повинна бути один метр, між ділянками поховань в ряду - 0,5м.

Однак, як вказує позивач, дотримання відстані між земельною ділянкою поховання гр. ОСОБА_5 та земельною ділянкою поховання ОСОБА_4 у розмірі не менш ніж 0,5 м. - не забезпечено, а дозволу на підпоховання гр. ОСОБА_4 , як того вимагає ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» ним, як користувачем земельної ділянки місця поховання ОСОБА_5 , не надавався.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 19.03.2018, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2018, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

Згідно постанови Верховного суду від 21.08.2019, рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 19.03.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2018 - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді від 23.09.2019, адміністративна справа №550/233/17 (провадження №2-а/550/18/19) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання рішення посадової особи протиправним, прийнята до провадження суддею Ланною Я.О. з призначенням підготовчого засідання.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

25.10.2019 винесена ухвала суду про витребування у Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області всіх наявних документів щодо поховання ОСОБА_4 на кладовищі по АДРЕСА_1 .

На виконання ухвали про витребування доказів, 04.11.2019 через канцелярію суду селищною радою надано копії витребуваних документів (а.с.221-227).

Ухвалою суду від 05.11.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник відповідача Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, ОСОБА_7 в суді проти позову заперечувала.

Відповідач Чутівська селищна рада не скористалась своїм правом подати відзив на позовну заяву, що не перешкоджає розгляду справи.

11.11.2019 до суду надійшов лист від 11.11.2019 вихідний № 1386 за підписом селищного голови Корольова М.П., в якому вказано, що позовні вимоги ОСОБА_1 селищна рада не визнає, оскільки вважає, що позивачем не доведено порушених його прав та охоронюваних законом інтересів вчиненими діями або бездіяльністю виконавчого комітету селищної ради. Також повідомив. що в бюджеті селищної ради кошти на оплату проведення експертизи не передбачені, як і відсутні кошти для відшкодування юридичних послуг які просить стягнути позивач ОСОБА_1

Відповідач, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив до суду не надав.

Третя особа, ОСОБА_3 яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору та її представник, адвокат Герасименя О.Ю. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 25.10.2019 адвокатом Герасименя О.Ю. до суду надана заява про розгляд справи без участі ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Згідно з підпунктом 11 пункту «а» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до власних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить забезпечення утримання в належному стані кладовищ, інших місць поховання та їх охорони.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003 №1102-IV (далі - Закон №1102-IV), поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на:

забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі - тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі - померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

Згідно із ст.2 Закону №1102-IV кладовище - відведена в установленому законом порядку земельна ділянка з облаштованими могилами та/або побудованими крематоріями, колумбаріями чи іншими будівлями та спорудами, призначеними для організації поховання та утримання місць поховань; поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству; користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону.

Статтею 5Закону №1102-IV встановлено, що державні стандарти, інші нормативні документи в галузі поховання впроваджуються в порядку, передбаченому законом, з метою забезпечення безпеки життя та здоров`я людей, тварин, охорони рослин, а також майна та довкілля, створення умов для раціонального використання всіх видів ресурсів.

Відповідно до ст.8 Закону №1102-IV, організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, іншими центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами.

Органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи в межах своєї компетенції: 1) вирішують відповідно до закону питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання; 2) забезпечують будівництво, утримання в належному стані та охорону місць поховання; 3) створюють ритуальні служби; 4) вирішують питання про надання за рахунок коштів місцевих бюджетів ритуальних послуг у зв`язку з похованням самотніх громадян, ветеранів війни та праці, а також інших категорій малозабезпечених громадян; про надання допомоги на поховання померлих громадян в інших випадках, передбачених цим Законом; 5) здійснюють контроль за дотриманням законодавства стосовно захисту прав споживачів у частині надання суб`єктами господарювання ритуальних послуг та реалізацією ними предметів ритуальної належності; 6) здійснюють інші повноваження, передбачені цим та іншими законами.

Згідно викопіювання з генерального плану земельної ділянки, по АДРЕСА_1 розташоване кладовище (т.1 а.с.165), забезпечення утримання та функціонування якого відноситься до повноважень Виконавчого комітету Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області.

На час прийняття оскаржуваного рішення про поховання ОСОБА_4 доглядачем зазначеного кладовища був ОСОБА_2 , що сторонами у справі не оспорюється.

Згідно посадової інструкції доглядача кладовища, затвердженої Чутівським селищним головою ОСОБА_8 , доглядач кладовища керує роботами, пов`язаними із похованням, визначає місце поховання перевіряє наявність документів на поховання, контролює встановлення надмогильних споруд, веде в установленому порядку облік поховань (т.1 а.31-32).

На кладовищі по АДРЕСА_1 посадовою особою Чутівської селищної ради, ОСОБА_2 було прийнято рішення про поховання ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 між місцями поховань померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (яка є бабою позивача) та ОСОБА_6 , що підтверджується відповіддю Чутівської селищної ради від 24.02.2017 на адвокатський запит від 10.02.2017 (т.1 а.с.7).

Позивач ОСОБА_1 є користувачем місця поховання ОСОБА_5 , оскільки є родичем померлої, що підтверджується матеріалами справи (т.1 а.с.6, 8-10).

Тобто суд вважає, що позивач вправі звернутися до суду із вказаним позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Як зазначає у своєму позові ОСОБА_1 та у підтвердження чого надає фото ділянок поховань ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , здійснені 06.05.2016 та 27.04.2017 (т.1 а.с.37-40), поховання ОСОБА_4 здійснено з порушенням вимог п.1.7 Порядку №193, а саме недотримання відстані між земельними ділянками поховань.

Статтею 23 Закону №1102-IV передбачено, що для розміщення місця поховання рішенням уповноваженого органу в установленому законом порядку відповідному спеціалізованому комунальному підприємству, установі, організації в постійне користування надається земельна ділянка.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад забезпечують планування та впорядкування території місць поховання згідно з генеральними планами забудови відповідних населених пунктів та іншої містобудівної документації з дотриманням обов`язкових містобудівних, екологічних та санітарно-гігієнічних вимог.

Згідно ст. 25 Закону №1102-IV, за зверненням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого відповідно до затвердженої проектної документації. Після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. На могилах (місцях родинного поховання) можуть встановлюватися намогильні споруди, склепи за індивідуальним замовленням у межах, встановлених для могили (родинного поховання). Встановлені намогильні споруди, склепи реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі обліку намогильних споруд, форму якої затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання).

Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 «Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань», затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 № 193, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.09.2004 за № 1113/9712 (далі - Порядок №193) утримання кладовищ, військових кладовищ, військових братських та одиночних могил, земельних ділянок для почесних поховань, братських могил, а також могил померлих одиноких громадян, померлих осіб без певного місця проживання, померлих, від поховання яких відмовилися рідні, місць поховань знайдених невпізнаних трупів та охорона всіх місць поховань забезпечуються виконавчим органом сільської, селищної, міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету.

У відповідності із п. 2.4 Порядку №193, за зверненням Виконавця волевиявлення чи особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого. На бажання Виконавця волевиявлення чи особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, для поховання двох чи більше померлих безоплатно виділяється місце для родинного поховання.

Кожне поховання здійснюється в окремій могилі (п. 2.5 Порядку №193).

Пунктами 1.7, 2.8 Порядку № 193, та «Гігієнічними вимоги щодо облаштування і утримання кладовищ в населених пунктах України» ДСанПіН 2.2.2.028-99 сектори території місць поховань поділяються на ряди та місця, відстань між рядами повинна бути один метр, між ділянками поховань в ряду - 0,5 м. Під кожну могилу одинарного поховання надається земельна ділянка довжиною 2,2 м та шириною 1,5 м.

Згідно з частинами 1-2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Між тим, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2.ст. 73 КАС України).

Приписами частини 2 ст.74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Порядок оцінки доказів у справі передбачено ст. 90 КАС України. Так, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із листа Чутівської селищної ради від 24.02.2017 за №112, рішення про поховання померлої ОСОБА_4 було прийнято посадовою особою Чутівської селищної ради, доглядачем кладовища ОСОБА_2 (т.1 а.с.7).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем Чутівською селищною радою не надано до суду плану секторів території місць поховань з поділом на ряди та місця.

Таким чином, під час прийняття рішення про поховання ОСОБА_4 відповідач не мав змоги фактично визначити наявність чи відсутність вільної земельної ділянки для можливості здійснення такого поховання.

Протиправність прийнятого рішення ОСОБА_2 про підпоховання ОСОБА_4 , підтверджується матеріалами справи, а саме листом Чутівської селищної ради №1172 від 16.09.2016, де вказано, що дійсно мав місце факт, що є предметом розгляду даної справи. Водночас як зазначено у листі, службове розслідування з цього приводу не проводилося, а лише було попереджено посадову особу Чутівської селищної ради - доглядача кладовища ОСОБА_2 про недопущення аналогічних випадків у подальшому (т.1 а.с.35-36).

Разом з цим, в матеріалах справи наявний акт від 12.12.2017р., згідно якого членами комісії в кількості п`яти осіб, створеної на підставі розпорядження Чутівського селищного голови №66 від 12.12.2017р., здійснено виїзд на кладовище по АДРЕСА_1 , та проведено заміри відстані між могилами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та встановили, що відстань між зазначеними могилами становить 70 см (т.1 а.с.164)

Однак суд вважає даний доказ неналежним та недопустимим в розумінні КАС України, оскільки при прийнятті рішення про визначення місця поховання ОСОБА_4 біля земельної ділянки поховання ОСОБА_5 , відповідних замірів в наявності не було.

Стосовно наданих відповідачем Чутівською селищною радою плану-схеми території кладовища по АДРЕСА_1 та Експлікації місць поховань громадян на кладовищі по АДРЕСА_1 , де зазначено відстані між місцями поховань ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , суд зауважує, що надані докази не містять дати їх складання, що позбавляє суд можливості вважати їх належними доказами у даній справі (т.2 а.с.226-227).

Таким чином, зважаючи на п.п.11 п.а ст.. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч.1 та ч.5 ст.8 «Закону України «Про поховання та похоронну справу», п.п.3.1 п.3 Порядку №193, відповідачами не дотримано законодавчих норм при виділенні земельної ділянки для організації поховання ОСОБА_4

Відповідач, Чутівська селищна рада всупереч ст.77 КАС України, не довела правомірності прийняття ОСОБА_2 , як доглядачем кладовища оскаржуваного рішення щодо під поховання ОСОБА_4 .

Суд також зауважує, що відповідно до принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, в підготовчому засіданні було поставлено на обговорення питання про призначення у справі відповідної експертизи для встановлення відстані між ділянками поховань ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , однак кожна із сторін категорично не погоджувалась проводити оплату за проведення такої експертизи. Так, сторона позивача вважає, що відповідач Чутівська селищна рада, як суб`єкт владних повноважень, рішення якого оскаржується, має довести правомірність своїх дій. Натомість представник селищної ради письмово повідомив суду, що в бюджеті Чутівської селищної ради кошти на проведення експертизи відсутні.

Як вже зазначалось судом, Чутівська селищна рада всупереч ст.77 КАС України, не довела правомірності прийняття ОСОБА_2 , як доглядачем кладовища, оскаржуваного рішення щодо підпоховання ОСОБА_4 , а тому призначення експертизи щодо встановлення відстані між земельними ділянками поховань ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за вказаних вище обставин є недоцільним.

Враховуючи викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання рішення посадової особи протиправним.

Стосовно стягнення із відповідача, Чутівської селищної ради на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача, Чутівської селищної радивитрат на правничу допомогу в сумі 33199,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, де передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суд України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

В даній справі клопотань відповідачів про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не надходило.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості, як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як вбачається із матеріалів справи, представником позивача, адвокатом Маліченком Д.В. заявлені вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката у вигляді підготовки та подання позовної заяви до суду, підготовки та подання апеляційної скарги, підготовки та подання касаційної скарги та участі адвоката у судових засіданнях.

Згідно Договору №5 від 05.03.2017 про надання правової допомоги, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Маліченком Д.В., виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику юридичні послуги в адміністративній справі за позовом замовника до Виконавчого комітету Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області (т.1 а.с.128-129).

Відповідно до п. 4.1 Договору вартість за надання правової допомоги, становить 640,00 грн за одну годину.

Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку №5 від 10.03.2017 та квитанції №5 від 10.03.2017 на оплату послуг, вбачається, що позивач ОСОБА_1 сплатив 8320,00 грн за складання позовної заяви адвокатом Маліченком Д.В. (т.1 а.с.130-131).

Згідно довідки-розрахунку №5/1 від 27.07.2017 та квитанції №5/1 від 27.07.2017 на оплату послуг позивач ОСОБА_1 сплатив 1066,00 грн за участь адвоката Маліченка Д.В. у судових засіданнях, що відбулися 06.04.2017, 06.06.2017 та 06.07.2017 (т.1 а.с.132-133).

Як вбачається із журналу судового засідання від 06.04.2017 (т.1 а.с. 19) в судовому засіданні приймав участь лише позивач ОСОБА_1 . Дані про участь у засіданні адвоката Маліченка Д.В. матеріали справи не містять. Таким чином, вимога про відшкодування витрат за участь адвоката в цьому судовому засіданні в сумі 42,00 грн не підтверджена належними та допустими доказами у справі .

Крім того, позивачем надано до суду: квитанцію №094880 від 25.07.2017, квитанцію №299962 від 06.06.2017 та квитанцію №0005784 від 31.10.2017 за послуги перевезення пасажирів на загальну суму 1818,00 грн (т.1 а.с.134-135).

Як вбачається із змісту досліджуваних квитанцій вони не містять інформацію про те, кому ці послуги надавались, отже не можуть бути прийняті судом в підтвердження обставин надання послуг з перевезення сторони позивача.

Таким чином, відповідно до договору №5 від 05.03.2017 підтвердженими належними доказами є витрати на правничу допомогу на загальну суму 9344, 00 грн.

Згідно Договору №34 від 03.04.2018 про надання правової допомоги, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Маліченком Д.В., виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику правничу допомогу в адміністративній справі за апеляційною скаргою замовника на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 19.03.2018 по справі №550/233/17 (т.2 а.с.9-10).

Відповідно до п. 4.1 Договору вартість за надання правової допомоги, становить 899,00 грн за одну годину.

Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку №34 від 04.04.2018 та квитанції №34 від 04.04.2018 на оплату послуг, вбачається, що позивач ОСОБА_1 сплатив 5348,00 грн за складання апеляційної скарги адвокатом Маліченком Д.В. (т.2 а.с.11-12).

Вказані витрати на правничу допомогу на загальну суму 5348,00 грн., згідно договору № 34 від 03.04.2018, підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно Договору №01/08 від 01.08.2018 про надання правничої допомоги, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Маліченком Д.В., адвокат взяв на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу в адміністративній справі №550/233/17 за позовом клієнта до виконавчого комітету Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання рішення посадової особи протиправним та стягнення судових витрат (т.2 а.с.95-96).

Відповідно до п. 4.1 Договору вартість за надання правової допомоги, становить 1400,00 грн за одну годину.

Згідно наданого позивачем звіту №01/08 та квитанції до звіту №01/08 від 03.08.2018 на оплату виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), вбачається, що позивач ОСОБА_1 сплатив 8047,00 грн за складання касаційної скарги адвокатом ОСОБА_9 (т.2 а.с.97-98).

Відповідно наданого звіту №05/08 та квитанції до звіту №05/08 від 05.11.2019 на оплату виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), вбачається, що позивач ОСОБА_1 сплатив 5600,00 грн за участь адвоката Маліченка Д.В. у судових засіданнях 16.10.2019, 25.10.2019, 05.11.2019 та 12.11.2019 (т.3 а.с.23-24).

Вказані витрати на правничу допомогу на загальну суму 13647,00 грн., згідно договору № 01/08 від 01.08.2018, підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, представником позивача, адвокатом Малофєєвим А.І. також заявлено вимоги щодо відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката у вигляді участі у судових засіданнях.

Згідно Договору №21/08 від 21.08.2019 про надання правничої допомоги, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Малофєєвим А.І., адвокат взяв на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу в адміністративній справі №550/233/17 (т.3 а.с.19-20).

Відповідно до п. 4.1 Договору вартість за надання правової допомоги, становить 900,00 грн за одну годину.

Відповідно до наданого позивачем звіту №05/11 та квитанції до звіту №05/11 від 05.11.2019 на оплату виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), вбачається, що позивач ОСОБА_1 зобов`язаний буде сплатити 3600,00 грн за участь адвоката Малофєєва А.І. у судових засіданнях 16.10.2019, 25.10.2019, 05.11.2019 та 12.11.2019 (т.3 а.с.21-22).

За змістом ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо.)

Як вбачається із п. 4.3 Договору № 21/08 від 21.08.2019 оплата виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) здійснюється клієнтом на підставі отриманих, згідно п. 4.2 звіту та квитанції в трьох денний термін з дня наступного за днем набрання законної сили судового рішення, яким вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

З урахуванням наведеного, вказані витрати на правничу допомогу на загальну суму 3600,00 грн., згідно договору № 21/08 від 21.08.2019, які сторона має сплатити адвокату Малофєєву А.І. підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатами робіт, витрачений час, значення цієї справи для позивача, розгляд якої триває з 16.03.2017, суд вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані суду матеріали доводять факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу в адміністративній справі № 550/233/17 на загальну суму 31939,00 грн.

Крім цього, доводи зазначені в касаційній скарзі та відповіді на відзив були оцінені та враховані при постановленні судового рішення за результатами касаційного перегляду справи, що свідчить про належне виконання адвокатом Маліченком Д.В. умов вищевказаних Договорів.

Суд звертає увагу, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Враховуючи те, що наданими до суду документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі підтверджено на суму 31939,00 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення таких вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 73-76, 242 - 244, 246, 255, 309 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Виконавчого комітету Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області (адреса: вул. Набережна, 9, смт. Чутове Полтавської області, поштовий індекс 38800, ідентифікаційний код юридичної особи 21047282), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 поштовий АДРЕСА_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), про визнання рішення посадової особи протиправним - задовольнити частково.

Визнати рішення посадової особи Чутівської селищної ради - доглядача кладовища ОСОБА_2 щодо здійснення підпоховання ОСОБА_4 . між місцями поховань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з порушенням п 1.7 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 №193 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.09.2004 №1113/9712, протиправним.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області судові витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у сумі 31939 (тридцять одна тисяча дев`ятсот тридцять дев`ять), 00 грн.

В решті заявлених вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, відмовити.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2019.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Я. О. Ланна