Справа № 160/9256/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2019 року Справа № 160/9256/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Бурцевій Я.Е.
позивача ОСОБА_1
представника відповідача Копача Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 коштів за відрядження;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 кошти за відрядження в розмірі 2408,60 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що під час виконання обов`язків військової служби за час неодноразового перебування у службових відрядженнях ВЧ НОМЕР_1 не були виплачені належні позивачу кошти за відрядження у розмірі 2408,60 грн., що підтверджується довідкою № 350/172/37/238/ФЕС від 14.08.2019 року. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати зазначених коштів протиправною, оскільки вона перебувала у відрядженнях на підставі документів, які відповідають вимогам чинного законодавства, відтак відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування добових та інших витрати за 2017 рік у загальному розмірі 2408,60 грн.
Ухвалою суду від 27.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Представник відповідача надав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволення позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позивач на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з відрядженнями, не надала до матеріалів справи жодних документів (чеки, платіжні доручення тощо). Також, позивач не надала обгрунтований розрахунок заборгованості в розмірі 2408, 60 грн.
23.10.2019 року оголошено перерву у судовому засіданні до 31.10.2019 року; 31.10.2019 року оголошено перерву у судовому засіданні до 12.11.2019 року для надання додаткових доказів.
В судовому засіданні 12.11.2019 року позивач підтримала позов та просила суд задовольнити його. Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних Силах України на посаді старшого офіцера Південно-Східного територіального юридичного відділу, що підтверджується посвідченням офіцера НОМЕР_2 (а.с. 8).
Відповідно до розпорядження Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.01.2017 року №248/2/3/47 Південно-Східний територіальний юридичний відділ з 01.02.2017 року зараховано на фінансове забезпечення ВЧ НОМЕР_1 (а.с. 10).
Довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 14.08.2019 року №350/172/37/238/ФЕС підтверджено, що у фінансово-економічному відділенні штабу ВЧ НОМЕР_1 в наявності неоплачені документі за відрядження особового складу Південно-Східного територіального юридичного відділу Міністерства оборони України за 2017 рік, зокрема ОСОБА_1 у розмірі 2408, 60 (а.с. 9).
Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати коштів за відрядження у сумі 2408,60 грн., протиправною, звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частин 6, 9 статті 14 Закону №2011-XII при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Витрати, пов`язані з перевезенням військовослужбовців та членів їх сімей, їх особистого майна залізничним, повітряним, водним і автомобільним (за винятком таксі) транспортом, бронюванням місць у готелях при направленні військовослужбовців у відрядження, відшкодовуються за рахунок коштів Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 13 постанови Кабінету Міністрів України "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" від 02.02.2011 року № 98 визначено, що особливості направлення у відрядження військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, а також інших працівників органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, які проходять службу в органах і підрозділах цивільного захисту, визначаються за погодженням з Міністерством фінансів відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 року №105 затверджено Інструкцію про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Інструкція).
Відповідно до пункту 2 Інструкції, відрядження - направлення військовослужбовців Збройних Сил України (далі - військовослужбовці) за наказом командира (начальника, керівника) на певний строк в іншу місцевість для виконання службових завдань поза місцем постійної (тимчасової) дислокації військової частини (підрозділу).
Військова частина (установа, організація), що відряджає військовослужбовця, забезпечує його коштами для здійснення поточних витрат під час відрядження (авансом). Аванс відрядженому військовослужбовцю може видаватися готівкою або перераховуватися в безготівковій формі на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжних карток (пункт 6 Інструкції).
Відповідно до пунктів 9-11 Інструкції, підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України.
Окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв`язку з таким відрядженням).
Добові витрати відшкодовуються в єдиній сумі незалежно від статусу населеного пункту.
За кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) у відрядженні в межах України, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дні та час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), йому виплачуються добові в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 року №98.
Сума добових визначається із урахуванням наказу про відрядження та відповідних первинних документів.
В судовому засіданні представник відповідача не заперечував факт перебування позивача у відрядженнях у 2017 році та надав до матеріалів справи копії відповідних документів.
Також, матеріалами підтверджено та представником відповідача в судовому засіданні визнано, що ВЧ НОМЕР_1 не виплачено позивачу кошти за відрядження за 2017 рік у сумі 2408, 60 грн., розмір яких визначено у довідці від 14.08.2019 року №350/172/37/238/ФЕС (а.с. 9).
Станом на час розгляду справи представником відповідача не надано суду доказів щодо виплати ОСОБА_1 коштів за відрядження за 2017 рік у сумі 2408,60 грн.
Отже, на переконання суду, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, з огляду на те, що останнім нараховано, але не виплачену позивачеві належні їй кошти за відрядження.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, з огляду на встановлені обставини в їх сукупності та, з урахуванням того, що позивачем обгрунтовано позовні вимоги, а відповідачем доводи позовної заяви не спростовані, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пунктів 12, 13 статті 5 Закону України Про судовий збір, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 коштів за відрядження у розмірі 2408 (дві тисячі чотириста вісім) гривень 60 копійок.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 кошти за відрядження в розмірі 2408 (дві тисячі чотириста вісім) гривень 60 копійок.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду в повному обсязі складено 18 листопада 2019 року.

Суддя М.В. Бондар