Справа № 640/4137/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4137/19 Суддя (судді) першої інстанції: Клочкова Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Безименної Н.В.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, суддя Клочкова Н.В.) у справі за позовом приватного підприємства «Ф-Студія» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Ф-Студія» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 20 грудня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2019 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 20 грудня 2018 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві подало апеляційну скаргу, у якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2019 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що в ході проведення перевірки встановлено, що ПП «Ф-Стулія» подано декларацію з податку на додану вартість за вересень 2018 року, в якій сформовано податковий кредит на 66080 грн. за рахунок податкових накладних по ТОВ «Конкорн», які не зареєстровані в ЄРПН, а тому перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, що привело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ за вересень 2018 року на суму 66080 грн., та завищення суми, яка підлягала зарахуванню до складу податкового кредиту на суму 66080 грн.

05.11.2019 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому приватне підприємство «Ф-Студія» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відзиві позивач вказує, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 21.11.2018 та податковому повідомленні-рішенні від 20.12.2018 не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки позивачем було сформовано податковий кредит в розмірі 66080,00 гривень на підставі податкової накладної №17 від 30.08.2018, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних 05 вересня 2018 року продавцем ТОВ «КОНКОРН», за наслідками здійснення господарської операції з постачання поліграфічної продукції згідно договору №30/08/2018 від 30.08.2018 року, укладеного між позивачем та ТОВ «КОНКОРН».

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в якості платника податків в Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС м. Києві та є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи від 17 березня 2003 року та свідоцтвом №37056312 про реєстрацію платника ПДВ від 27 березня 2003 року.

30 серпня 2018 року між позивачем та ТОВ «КОНКОРН» було укладено договір №30/08/2018 купівлі-продажу поліграфічної продукції, за умовами якого ТОВ «КОНКОРН» зобов`язалося надати послуги по організації виготовлення поліграфічної сувенірної продукції та макетів, асортимент, кількість, ціна та загальна вартість якої вказується в рахунках - фактурах та накладних.

30 серпня 2018 року, на підставі вищезазначеного договору, продавцем ТОВ «КОНКОРН» виписано рахунок - фактуру № 3008 на 560 000 одиниць продукції (вкладка А 4) загальною вартістю 396 480,00 грн., в тому числі ПДВ - 66 080,00 грн.

В цей же день за зазначеним договором відбулась поставка продукції, що підтверджується видатковою накладною № 3008 від 30 серпня 2018 року.

06 вересня 2018 року позивач здійснив оплату поставленої продукції в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок продавця ТОВ «КОНКОРН», що підтверджується платіжним дорученням № 89 від 06 серпня 2018 року.

На підставі отриманої від продавця та зареєстрованої Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН) податкової накладної № 17 від 30 серпня 2018 року, позивач включив зазначену в ній суму податку на додану вартість 66 080,00 грн. до податкового кредиту в податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року.

Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи податковою накладною № 17 від 30 серпня 2018 року, квитанцією № 1 від 05 вересня 2018 року (на підтвердження прийняття податкової декларації контролюючим органом), а також витягом з ЄРПН № 1 від 27 грудня 2018 року (на підтвердження реєстрації податкової накладної № 17 від 30 серпня 2018 року в ЄРПН).

Відповідач провів камеральну перевірку даних позивача, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за вересень 2018 року, за результатами якої склав акт перевірки № 19238/26-15-12-06-16 від 21 листопада 2018 року.

05 грудня 2018 року позивач подав уточнюючий розрахунок до податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року, який в той же день було прийнято податковим органом, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 2 від 05 грудня 2018 року (реєстраційний номер ), уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок від 05 грудня 2018 року , додатком 5 до податкової декларації з податку на додану вартість «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» від 05 грудня 2018 року.

Не погодившись із актом перевірки, 06 грудня 2018 року позивач направив відповідачу претензію № 06-12/18, в якій просив розглянути уточнюючий розрахунок до податкової декларації за вересень 2018 року і яку відповідач отримав 06 грудня 2018 року (вхідний № 5916272).

За результатами розгляду претензії, відповідач надіслав позивачу лист № 125439/10/26-15-12-06-14 від 17 грудня 2018 року, яким повідомив про залишення висновків акту перевірки без змін.

20 грудня 2018 року на підставі акту перевірки відповідач прийняв ППР № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 66 080,00 грн. За податковим зобов`язанням та 16 520,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

28 грудня 2018 року позивач оскаржив ППР № до Державної фіскальної служби України (вихідний № 65749/6). Рішенням Державної фіскальної служби України від 15 січня 2019 року № 1789/6/99-99-11-04-02-25 строк розгляду скарги позивача продовжено до 25 лютого 2019 року. За результатами адміністративного оскарження Державна фіскальна служба України прийняла рішення № 9039/6/99-99-11-04-02-25 від 25 лютого 2019 року, яким ППР № залишила без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Вважаючи ППР № необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з нормами п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 цієї статті та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до п. 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в ЄРПН.

Отже належним та допустимим доказом реєстрації податкової накладної є квитанція в якій фіксується дата та час надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок ведення ЄРПН встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (надалі - Порядок №1246), який визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до ЄРПН.

Відповідно до п.п. 11-15 Порядку № 1246 після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки податкової накладної.

Відповідно до п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

- відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

- чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- дотримання вимог, установлених п. 192.1 ст. 192 та п. 201.10 ст. 201 Кодексу;

- наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до п. 201.1 ст. 201 Кодексу;

- наявності суми податку на додану вартість відповідно до п.п. 200 1.3 і 200 1.9 ст. 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

- наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

- факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

- наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

- дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (надалі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Після складення запиту на нього накладається електронний цифровий підпис у порядку, передбаченому для накладення електронного цифрового підпису на податкову накладну. Платник податку надсилає запит за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем до ДФС (п. 22 Порядку № 1246).

Згідно п. 25 Порядку № 1246 платник податку через електронний кабінет шляхом перегляду в режимі реального часу має доступ до даних Реєстру щодо складених ним чи його контрагентами податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Отже, як ПК України, так і Порядком № 1246 передбачено, що у разі отримання контролюючим органом податкової накладної від платника податку, за результатами проведення перевірки яких, платнику податку надсилається квитанція про прийняття, неприйняття або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування протягом операційного дня.

Відповідно до пп. 14.1.133 п.14.1 ст.14 ПК України операційний (банківський) день - частина робочого дня, протягом якої приймаються документи на переказ та на їх відкликання і, за наявності технічної можливості, здійснюється їх обробка, передача та виконання.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до ч. 198.1. ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Як вбачається з Акту перевірки, позивачем в декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року сформовано податковий кредит на суму 66 080,00 грн. за рахунок податкових накладних, які не зареєстровані в ЄРПН. У зв`язку із цим контролюючим органом встановлено порушення позивачем п.201.10 ст. 201 ПК України та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Однак, в матеріалах справи містяться докази на підтвердження того, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки позивач сформував податковий кредит в розмірі 66 080,00 грн. на підставі податкової накладної № 17 від 30 серпня 2018 року, зареєстрованої в ЄРПН 05 вересня 2018 року продавцем ТОВ «КОНКОРН» за наслідками здійснення господарської операції з постачання поліграфічної продукції згідно Договору купівлі-продажу № 30/08/ 2018 від 30 серпня 2018 року, укладеного між позивачем та ТОВ «КОНКОРН», та отримано Державною фіскальною службою 06.09.2018 (а.с.26, т.1).

Таким чином, оскільки документом, який підтверджує право платника податку на податковий кредит, є належним чином оформлена податкова накладна, то в такому разі виписана ТОВ «КОНКОРН» податкова накладна № 17 від 30 серпня 2018 року, яка зареєстрована в ЄРПН (а.с.25, 26. т.1), свідчить про відсутність підстав для виключення зі складу податкового кредиту, зазначеної в ній суми ПДВ - 66 080,00 грн.

Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що податкова накладна від 30 серпня 2018 року №17 не була зареєстрована в ЄРПН, як наслідок - заниження податкових зобов`язань з ПДВ за вересень 2018 року на суму 66 080,00 грн. та завищення суми, яка підлягала зарахуванню до складу податкового кредиту на суму 66 080,00 грн.

Відтак, з урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу необґрунтовано занижено податкові зобов`язання з ПДВ за вересень 2018 року на суму 66 080,00 грн. та завищено суму, яка підлягала зарахуванню до складу податкового кредиту на суму 66 080,00 грн.

Колегія суддів при цьому приходить висновку, що посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято оскаржуване ППР № не в межах приписів, встановлених чинним податковим законодавством, а тому воно є протиправними, та такими, що підлягає скасуванню.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги фактично повторюють доводи відзиву на позовну заяву, яким суд першої інстанції надав оцінку та вірно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, доводи апелянта не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачами в даному випадку не виконаний.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді Н.В. Безименна

О.О. Беспалов