Справа № 440/2781/19
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2781/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Безеги А.А.,

представника відповідача - Бондаренка Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, в якій просить суд :

визнати дії начальника Управління Укртраснсбезпеки у Полтавській області Димкара В.Р. щодо винесення постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу № 138207 від 02 липня 2019 року незаконними;

визнати протиправною та скасувати постанову № 138207 від 02 липня 2019 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що працівниками Укртрансбезпеки у Одеській області зафіксовано порушення нормативно допустимого навантаження на вісь автомобіля під час перевезення вантажів. Вищевказані обставини зумовили винесення Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 138207 від 02 липня 2019 року. Позивач не погоджується з правомірністю накладення штрафу, зазначаючи, що відповідачем не враховано властивостей вантажу, що перевозився ОСОБА_1 , а саме, кукурудзи (насипом). Крім того зауважив, що про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивач належним чином не повідомлявся, що порушило його право на участь в розгляді зазначеної справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність останньої вимогам статей 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 20 серпня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено дату проведення підготовчого судового засідання.

02 вересня 2019 року до суду надійшов відзив Управління Укртраснсбезпеки у Полтавській області, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під час проведення рейдової перевірки шляхом проведення габаритно-вагового контролю інспекторами Управління Укртрасбезпеки в Одеській області перевірено транспортний засіб марки DAF ХF 95/430 д.р.н. НОМЕР_1 , що належить позивачу та за кермом якого перебував водій ОСОБА_2 . У ході перевірки інспекторами виявлено перевищення допустимого навантаження на строєну вісь: 23,12 т при допустимих 22 т. Зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" передбачає нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування незалежно від типу вантажу та вважає, що спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу винесена обґрунтовано, за порушення, яке мало місце, із дотримання процедури, визначеної законодавством про автомобільний транспорт /а.с. 55-58/.

11 вересня 2019 року судом отримано відповідь на відзив, у якій позивач посилався на те, що підстав для оформлення дозволу на перевищення великовагових обмежень, який дає право на проїзд дорогами загального користування, він не мав, оскільки повна маса транспортного засобу не перевищувала гранично допустимої норми, а також зауважив, що фактично не отримував повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт /а.с. 75-77/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Державну службу України з безпеки на транспорті.

15 жовтня 2019 року до суду надійшли письмові пояснення Державної служби України з безпеки на транспорті, в яких відповідач заперечував доводи позивача, які лягли в основу обґрунтування позовної заяви, а також наполягав на відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Позивач, будучи завчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення судового засідання не надав, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзивах на позов, наполягав на розгляді справи у відсутності позивача.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи вищевикладене, судом визнано за можливе розглядати справу у відсутності позивача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

21 травня 2019 року на ділянці автодороги М-05 Київ-Одеса 450+500 км посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Одеській області на підставі відповідного направлення від 20 травня 2019 року № 026325 проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки DAF ХF 95/430 д.р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , за кермом якого перебував водій ОСОБА_2 , про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 139733 від 21 травня 2019 року /а.с. 65/.

У вищевказаному акті перевірки зафіксовано порушення статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких передбачено статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: відсутній дозвіл на рух дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

За результатами здійснення габаритно-вагового контролю автомобіля (тягача) марки DAF ХF 95/430 д.р.н. НОМЕР_1 , встановлено навантаження на осі, тонн: 1) 6,42; 2) 9,78; 3) 7,84; 4) 7,72; 5) 7,56 /а.с. 43, 64 та зафіксовано перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів на строєну ось 23,12 т при допустимих 22 т, яке відображено в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 046869 від 21 травня 2019 року /а.с. 111/.

21 червня 2019 Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області засобами поштового зв`язку на адресу позивача направлено повідомлення № 21873/33/24-19 від 20 червня 2019 року про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт /а.с. 60-62/. Відомостями з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" підтверджено, що вищевказане відправлення вручене адресату 24 червня 2019 року /а.с. 61/.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті начальником Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області Димкарем В.Р. винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за перевезення вантажів без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 138207 від 02 липня 2019 року, якою стягнуто з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн. /а.с. 42/.

Позивач не погодився з вищевказаною постановою Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області в зв`язку з чим оскаржив її до суду.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірній постанові Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 138207 від 02 липня 2019 року, суд дійшов наступних висновків.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування здійснюється відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух", "Про автомобільні дороги", "Про міліцію", Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - Правила дорожнього руху), Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30), Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (надалі - Порядок № 879).

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Правил № 30 передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

При цьому, пунктом 4 Правил № 30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відтак, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено Укртрансбезпекою на її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Матеріалами справи підтверджено, що 21 травня 2019 року під час проведення рейдової перевірки шляхом проведення габаритно-вагового контролю на автодорозі М05 Київ-Одеса 450+500 км інспекторами Управління Укррансбезпеки в Одеській області здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля (тягача) марки DAF ХF 95/430 д.р.н. НОМЕР_1 , за результатами якого встановлено навантаження на осі, тонн: 1) 6,42; 2) 9,78; 3) 7,84; 4) 7,72; 5) 7,56 /а.с. 43, 64 та зафіксовано перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів на строєну ось 23,12 т при допустимих 22 т, яке відображено в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 046869 від 21 травня 2019 року.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

З матеріалів справи встановлено, що в дослідженому судом випадку габаритно-ваговий контроль здійснювався за допомогою електронних ваг для поосьового зважування автомобілів 020т-АR зав. № 7551, виробник Фірма "ESTI", Туреччина, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 275/І /а.с. 99/. Вищевказані обставини свідчить про проходження вагами державної метрологічної атестації.

Відповідно до пунктів 16-18 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. У разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно підпункту 5 пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року № 1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 року за № 215/24992, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Отже, посадові особи Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Позивач, заперечуючи факт допущення перевищення вагових параметрів, зазначив про те, що загальна маса транспортного засобу не перевищувала гранично допустимої, а тому необхідність оформлення спеціального дозволу була відсутня; при цьому перевищення вагових параметрів на строєну вісь відбулось через нерівномірний розподіл сипучого вантажу (кукурудза насипом) під час руху автомобіля.

Спростовуючи вищевказані доводи позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що еквівалентно 440 кг на строєну вісь, що дозволяє перевізнику самостійно враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого (кукурудза насипом), який під час транспортування здатний зміщуватись та розподілятись нерівномірно.

Однак, в дослідженому судом випадку перевищення навантаження на строєну вісь перевищує гранично допустимі 2%.

Крім того, відповідно до пункту 8.15 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568 (далі - Правила № 363), вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно пункту 12.5 Правил № 363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

З системного аналізу пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що існує обмеження на перевезення вантажу, маса якого і розподіл навантаження на осі перевищує величину, визначену технічною характеристикою автомобіля, а також існує заборона на рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т у разі перевезення вантажів автомобільними дорогами. Таким чином, перевізник повинен дотримуватись і технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісь більше 11 т.

Отже, вказаними нормами передбачено обов`язок забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало його зміщення під час руху. Зміщення вантажу, та як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням. При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних умов для зважування транспортних засобів, які виконують перевезення сипучих вантажів.

Аналогічні висновки викладені у рішенні Верховного суду від 19 квітня 2018 року у справі № 814/1461/16.

Відтак, факт допущення порушення позивачем габаритно-вагових параметрів під час виконання перевезення 21 травня 2019 року суд вважає доведеним.

Відхиляючи доводи позивача про неналежне його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд виходить з такого.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами врегульовано Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (надалі - Порядок № 1567).

За приписами пунктів 25-27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як встановлено судом, з метою повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 21 червня 2019 Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області засобами поштового зв`язку на адресу позивача направлено повідомлення № 21873/33/24-19 від 20 червня 2019 року про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт /а.с. 60-62/.

Відомостями з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" підтверджено, що вищевказане відправлення вручене адресату 24 червня 2019 року /а.с. 61/.

За викладених обставин, суд вважає, що відповідач під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом із тим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачами доведено правомірність дій начальника Управління Укртраснсбезпеки у Полтавській області Димкара В.Р. щодо винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 138207 від 02 липня 2019 року, а також наявності правових підстав для винесення останньої.

Водночас позивачем не наведено посилань на обставини та не надано суду доказів, що у своїй сукупності свідчили б про протиправність дій відповідачів та безпідставність винесення спірного акта.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 11, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області (вул. Європейська, 155, м. Полтава, Полтавська область, 36008, ), Державної служби України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 123, 01135, ) про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15 листопада 2019 року.

Суддя А.О. Чеснокова