Справа № 160/9634/19
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року Справа № 160/9634/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»
до Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області
про визнання протиправною та скасування постанови, -
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено порядок прийняття оскаржуваної постанови, оскільки відповідно до вимог законодавства постанова про стягнення виконавчого збору виноситься одночасно з відкриттям виконавчого провадження, при цьому відповідач виніс оскаржувану постанову більш як через місяць після відкриття виконавчого провадження та у постанові про відкриття виконавчого провадження також не зазначено про стягнення з позивача виконавчого збору. Також вказано, що оскаржувану постанову було надіслано з порушенням встановленого законом строку. Позивач вважає постанову про стягнення виконавчого збору протиправною та такою, що прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим просив позовні вимоги задовольнити.
03.10.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було залишено позовну заяву без руху через невідповідність вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали від 03.10.2019 року позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
05.11.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було поновлено позивачу строк звернення до суду з даною позовною заявою, відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін та встановлено строк для вчинення процесуальних дій до 15.11.2019 року.
08.11.2019 року на електронну адресу суду та 11.11.2019 року засобами поштового зв`язку від відповідача надійшли два ідентичних відзиви на позовну заяву, відповідно до яких вказано, що оскаржувана постанова була винесена неодночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, оскільки 10.07.2019 року були технічні несправності в реєстрі АСВП, реєстр не працював. Також вказано, що незалежно від того коли винесена постанова про стягнення виконавчого збору боржник зобов`язаний сплатити виконавчий збір, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є правомірною, та такою, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим, підстави для її скасування відсутні.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2019 року державним виконавцем Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Устимчук О.С. відкрито виконавче провадження №59508520 з виконання виконавчого листа №176/1495/17, виданого Дніпровським апеляційним судом про що винесено відповідну постанову.
17.09.2019 року державним виконавцем Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Устимчук О.С. в межах виконавчого провадження №59508520 винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 16 692,00 грн.
Позивач не погоджується із вказаною постановою про стягнення виконавчого збору та вважає її такою, що суперечить вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VІІІ, статтею 1 якого передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч. 5 вказаної статті, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до приписів частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VIII «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.
Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Згідно з ч. 4 вказаної статті Закону державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що виконавчий збір є платежем, який сплачується боржником за примусове виконання виконавчого документа, яке полягає у сукупності наступних необхідних дій: безпосередньому вчиненні державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення, а також фактичному та самостійному стягненні або поверненні ним заборгованості з боржника на користь стягувача.
Отже, за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання, якщо такі заходи призвели до виконання рішення. Відтак, як зазначалось вище, умовою стягнення органами ДВС виконавчого збору є фактично стягнуті або повернуті державним виконавцем в примусовому порядку з боржника суми, а у разі виконання судового рішення протягом усього періоду виконавчого провадження іншим способом, ніж примусове стягнення, виконавчий збір не повинен стягуватись.
З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2019 року державним виконавцем Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Устимчук О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59508520 з виконання виконавчого листа №176/1495/17, виданого Дніпровським апеляційним судом про зобов`язання обладнати квартиру № АДРЕСА_1 індивідуальним лічильником газу споживача ОСОБА_1 та відповідно до якої боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
13.08.2019 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження №59508520 від 10.07.2019 року було винесено вимогу №7472, відповідно до якої з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення було заявлено вимогу щодо обладнання квартири АДРЕСА_1 споживача ОСОБА_1 індивідуальним лічильником обліку газу за адресою: АДРЕСА_2 протягом 10-ти робочих днів з дня отримання вказаної вимоги. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення суду протягом встановленого строку на боржника буде накладений штраф передбачений ч.2 ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження» у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (тобто 5100,00 п`ять тисяч сто гривень).
17.09.2019 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження №59508520 від 10.07.2019 року було вимогу №8885, відповідно до якої з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення було повторно заявлено вимогу боржнику щодо обладнання квартири АДРЕСА_1 споживача ОСОБА_1 індивідуальним лічильником обліку газу за адресою: АДРЕСА_2 протягом 10-ти робочих днів з дня отримання вказаної вимоги. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення суду протягом встановленого строку на боржника буде накладений штраф передбачений ч.2 ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження» у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (тобто 5100,00 п`ять тисяч сто гривень).
01.10.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу ВП№59508520, відповідно до якої встановлено, що боржником не виконано рішення суду протягом 10 днів, у зв`язку з чим відповідно до ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження» на боржника накладено штраф у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 5100,00 п`ять тисяч сто гривень.
10.10.2019 року актом державного виконавця в межах виконавчого провадження №59508520 від 10.07.2019 року встановлено виконання рішення суду в повному обсязі.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, встановлено, що боржником протягом встановленого у постанові про відкриття виконавчого провадження строку, у добровільному порядку рішення суду виконано не було, у зв`язку з чим державним виконавцем виносились вимоги та постанова про накладення штрафу. Фактично боржник виконав рішення суду 10.10.2019 року.
Тобто, судом встановлено, що в межах виконавчого провадження відповідачем вчинялись заходи примусового виконання рішення суду, що призвели до його виконання.
Суд зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Таким чином, з огляду на вищевказане, суд зазначає, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
При цьому, несвоєчасне винесення постанови про стягнення виконавчого збору не має наслідком її скасування, а стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження.
Крім того, судом встановлено, що згідно відомостей наданих відповідачем станом на час розгляду АТ «Дніпропетровськгаз» виконавчий збір у сумі 16 692,00 грн. відповідно до оскаржуваної постанови сплачено, що підтверджується заявою про виконання постанови про стягнення виконавчого збору та платіжним дорученням №7348 від 09.10.2019 року.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця від 17.09.2019 року ВП №59508520 про стягнення виконавчого збору з АТ «Дніпропетровськгаз» в розмірі 16 692,00 грн. є правомірною та скасуванню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв