Справа № 540/1460/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 р. Категорія: 106030000м.ОдесаСправа № 540/1460/19
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Федусика А.Г. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної установи "Херсонська виправна колонія (№61)" на Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Херсонська виправна колонія (№ 61)" про визнання дій протиправними та стягнення коштів, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Державної установи "Херсонська виправна колонія (№ 61)", у якому просив: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення виплати позивачу в день його звільнення грошової компенсації за неотримане речове майно; - стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 6 950, 38 грн.; - стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.07.2018 р. по 15.07.2019 р. в розмірі 190 636, 74 грн.; - встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, мотивуючи його тим, що відповідачем при звільнені позивача не було виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Херсонська виправна колонія (№61)" щодо не виплати ОСОБА_1 в день його звільнення грошової компенсації за неотримане речове майно. Стягнуто з Державної установи "Херсонська виправна колонія (№61)" на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 6950 (шість тисяч дев`ятсот дев`ять) грн. 38 коп. Стягнуто з Державної установи "Херсонська виправна колонія (№61)" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.07.2018 р. по 12.08.2019 р. в розмірі 174379 (сто сімдесят чотири тисячи триста сімдесят дев`ять) грн. 20 коп. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Державної установи "Херсонська виправна колонія (№61)" подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом місяця із дня набрання судовим рішенням законної сили.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Державна установа "Херсонська виправна колонія (№61)" подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до пункту 27 Порядку № 578, під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачується грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення. Тобто, передумовою для виплати особам рядового і начальницького складу грошової компенсації за речове майно є виявлення ними відповідного бажання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , з 08.11.2006 р. по 02.07.2018 р. проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, яка неодноразово зазнавала реорганізаційних змін.

Останню штатну посаду старшого оперуповноваженого оперативної групи позивач займав по 02.07.2018 р., з якої звільнений на підставі п.7 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" на підставі наказу № 53 о/с від 19.06.2018 р.

Календарна вислуга років на день звільнення склала 12 років 11 місяців 28 днів, пільгова вислуга склала 24 років 07 місяців 22 днів.

Відповідно до листа державної установи "Херсонська виправна колонія (№ 61)" № 27/5-4-19/Л-2 від 24.01.2019 р. розмір компенсації за належні до видачі предмети форменного одягу становить 6950,38 грн.

Не погоджуючись із вищевикладеним, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що грошову компенсацію за неотримане речове майно позивачу не виплачено в день його звільнення, вказане свідчить про те, що при звільненні відповідач не провів повного розрахунку. Тому відповідно до статті 117 КЗпП України позивач має право на виплату середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку.

П`ятий апеляційний адміністративний суд частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до частини 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-IV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 5 ст. 21 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-IV встановлено, що особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають право на носіння форменого одягу із знаками розрізнення, зразки якого розробляються відповідно до законодавства.

Механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами визначено Порядком забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року № 578 (надалі за текстом - «Порядок»).

Відповідно до п. 27 Порядку під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.

Згідно з п. 23 Порядку грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку.

Відповідно до п. 60 Порядку для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.

Таким чином, позивач має право на грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна за умови оформлення довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках.

Як убачається з матеріалів справи, апелянт в обґрунтування своєї позиції зазначає про те, що відповідно до п. 22 Порядку грошова компенсація виплачується за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі.

Однак, пункт 22 Порядку стосується осіб рядового і начальницького складу (крім курсантів) після перших трьох років служби, яким за їх бажанням та рішенням керівника органу чи установи дозволяється за умови наявності в їх користуванні придатних до використання предметів раніше виданого речового майна особистого користування замість одних предметів, передбачених нормами забезпечення, отримувати інші, вартість яких не перевищує вартості предметів, що замінюються, або отримувати за них грошову компенсацію. В той час, як позивач є особою, яка звільняється зі служби у зв`язку з чим відносини щодо компенсації або отримання речового майна між позивачем та відповідачем регулює виключно пункт 27 Порядку у відповідності до якого позивач має право вибору.

Крім того, колегія судів вважає безпідставними доводи апелянта щодо невиплати грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування у зв`язку з відсутністю бюджетних призначень на виплату грошової компенсації.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, державні органи не вправі посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов`язань і виправдання своєї бездіяльності, що узгоджується з практикою Європейського суду с прав людини (рішення «Кечко проти України», «Сук проти України»).

Проте, вирішуючи спірні правовідносини суд першої інстанції помилково залишив поза увагою те, що застосовування в пункті 27 Порядку словосполучення «під час звільнення із служби», а не, наприклад, «при звільненні із служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію за належні до отримання предмети речового майна особистого користування не залежить від факту звільнення.

Отже, зазначені суми компенсації не можуть відноситися до сум належних працівникові, відповідно до ст. 116 КЗпП України, які підлягають виплаті саме у день звільнення.

Крім того, обов`язковою умовою для виплати грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування є, відповідно до п. 60 Порядку, оформлення довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, з обов`язковою подачею її до бухгалтерії органу чи установи для виплати компенсації та долучення другого екземпляру такої довідки до арматурної картки.

Між тим, згідно з матеріалами справи вказана довідка була оформлена, відповідно до вимог Порядку, 09.08.2018 року, тобто вже після звільнення позивача.

Таким чином, застосування судом першої інстанції до відповідача наслідків передбачених статтею 117 КЗпП щодо виплатити працівникові його середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові сум по день фактичного розрахунку є безпідставним.

Аналогічна правова позиція зазначена в Постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 року по справі № 280/1870/19. Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження по даній справі.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення в частині стягнення з Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 61)» на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 03.07.2018 по 14.08.2019 (408 днів) із розрахунку 427,4 грн. в день у сумі 174 379, 20 грн. (сто сімдесят чотири тисячі триста сімдесят дев`ять гривень 40 коп.) з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування його в цій частині та відмови у задоволені позову в цій частині вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Враховуючи вище викладене, колегія судів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного Рішення було неправильно застосовано норми матеріального права, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Херсонська виправна колонія (№ 61)", - задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року по справі № 540/1460/19, - в частині стягнення з Державної установи Херсонська виправна колонія (№ 61)" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.07.2018 р. по 12.08.2019 р. в розмірі 174 379 (сто сімдесят чотири тисячі триста сімдесят дев`ять) грн. 20 коп. - скасувати та у задоволені позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Федусик А.Г. Шляхтицький О.І.