Справа № 2а/0370/2676/11
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №2а/0370/2676/11

адміністративне провадження №К/9901/8908/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуЛюбешівської районної ради
на постановуВолинського окружного адміністративного суду від 03.11.2011 (суддя Каленюк Ж.В.)
та постановуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 (головуючий суддя: Пліш М.А., судді: Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.)
у справі №2а/0370/2676/11 (9104/142501/11)
за позовомЛюбешівської районної ради
доКамінь-Каширської міжрайонної державної податкової інспекції
провизнання нечинними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Любешівська районна рада звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Камінь-Каширської міжрайонної державної податкової інспекції Волинської області від 29.04.2011 № та №.

Позов мотивований тим, що Любешівською районною радою від імені територіальних громад сіл, селища Любешівського району Волинської області на аукціоні 26.04.2010 було продано об`єкт незавершеного будівництва "Любешівський молокозавод", про що укладено договір купівлі-продажу від 30.04.2010. Дане майно на балансі Любешівської районної ради не перебувало. Рахунки, на які надійшли кошти від реалізації майна, для Любешівської районної ради не відкривалися. Любешівська районна рада прибутку від продажу комунального майна не отримувала і відповідно обов`язки щодо сплати податку на прибуток, реєстрації платником податку на додану вартість та сплати цього податку у неї відсутні.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03.11.2011 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано повністю податкове повідомлення-рішення Камінь-Каширської міжрайонної державної податкової інспекції від 29.04.2011 № . Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.04.2011 № в частині визначення податкового зобов`язання у сумі 10224,02 грн., в тому числі 8179,22 грн. за основним платежем та 2044,8 грн. за штрафними санкціями. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платниками цього податку є: з числа резидентів - суб`єкти господарської діяльності, бюджетні, громадські та інші підприємства, установи та організації, які здійснюють діяльність, спрямовану на отримання прибутку як на території України, так і за її межами. Вказаним Законом визначено перелік неприбуткових установ та організацій: відповідно до підпункту 7.11.1 «а» пункту 7.11 статті 7 такими організаціями є органи державної влади України, органи місцевого самоврядування та створені ними установи або організації, що утримуються за рахунок коштів відповідних бюджетів. Кошти від продажу Любешівською районною радою, яка є неприбутковою організацією, майна, що перебуває в комунальній власності (об`єкта незавершеного будівництва «Любешівський молокозавод»), є власними надходженнями суб`єкта комунальної власності до бюджету розвитку місцевих бюджетів, тому в силу підпункту 7.11.2 пункту 7.11 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не підлягають оподаткуванню податком на прибуток.

Разом з тим, дійшов висновку, що Любешівська районна рада несе відповідальність за ненарахування або несплату податку на додану вартість на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування, посилаючись на те, що Закон України «Про податок на додану вартість» визначає платників податку на додану вартість, об`єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету. У розумінні цього Закону платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов`язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про податок на додану вартість» платником податку є будь-яка особа, яка: а) здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку; б) підлягає обов`язковій реєстрації як платник цього податку; в) імпортує товари (супутні послуги) в обсягах, що підлягають оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статті. З огляду на це ознака неприбутковості не повинна впливати на статус платника податку на додану вартість.

Однак, не погодився з розміром бази оподаткування, визначеним податковим органом, вважаючи, що оподаткуванню з боку позивача підлягає сума 685 593,90 грн., а не 726 490,00 грн., як визначив відповідач, оскільки різниця - це винагорода організатора, отже належить іншій особі, яка і здійснила оподаткування податком на додану вартість.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 скасовано постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03.11.2011 та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову Любешівської районної ради відмовлено.

Відмовляючи у позові, суд апеляційної інстанції, керувався тим, що суд першої інстанції помилково не звернув увагу на те, що згідно з пп.7.11.9 п.7.11 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» незалежно від положень абзацу першого цього підпункту, у разі коли неприбуткова організації отримує доход з джерел, інших ніж визначені відповідними підпунктами 7.11.2 - 7.11.7 цього пункту така неприбуткова організація зобов`язана сплатити податок на прибуток, який визначається як сума доходів, отриманих з таких інших джерел, зменшена на суму витрат, пов`язаних із отриманням таки доходів, але не вище суми таких доходів.

А також, посилаючись на положення Закону України «Про податок на додану вартість» та докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що податковий орган правильно визначив базу оподаткування виходячи з договірної вартості, тобто з 726 490,00 грн., оскільки інші витрати пов`язані з реалізацією об`єкта, як-то проведення аукціону, виконання робіт КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та витрат на інформаційне повідомлення здійснювались як самостійні правочини, які підлягали оподатковуванню як самостійні операції з надання послуг.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки вважає, що постанови були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

10.04.1996 Любешівська районна рада зареєстрована юридичною особою Любешівською районною державною адміністрацією Волинської області, про що видане свідоцтво про державну реєстрацію серії А00 №788828, з 01.01.1996 за №152 перебуває на обліку в Любешівському відділенні Камінь-Каширської МДПІ, внесена до Реєстру неприбуткових установ (організацій) за ознакою неприбутковості 0003.

З 31.03.2011 по 07.04.2011 Камінь-Каширською МДПІ на підставі направлення на перевірку від 31.03.2011 № 12, наказу від 31.03.2011 №139 та відповідно до пункту 75.1 статті 75, пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України була проведена позапланова виїзна перевірка Любешівської районної ради з питань повноти сплати податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.01.2010 по 31.12.2010.

За результатами перевірки складено акт від 14.04.2011 № 130/23/23250722, висновками якого зафіксовано факт порушення позивачем абзацу 2 підпункту 7.11.9 пункту 7.11 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 181 622,50 грн., а також порушення підпункту 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 145 298,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки Камінь-Каширською МДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення від 29.04.2011 №, яким визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 181 622,50 грн. (за основним платежем 145 298,00 грн., за штрафними санкціями 36 324,50 грн.) та № про визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств місцевої комунальної власності у сумі 227 028,12 грн. (за основним платежем 181 622,50 грн. та за штрафними санкціями 45 405,62 грн.).

Підставою для нарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств місцевої комунальної власності та податку на додану вартість стали висновки податкового органу про неоподаткування позивачем операції з продажу об`єкта незавершеного будівництва «Любешівський молокозавод».

За результатами адміністративного оскарження зазначені повідомлення-рішення були залишені без змін, а скарги - без задоволення.

Верховний Суд розглядав справу з подібними правовідносинами, а саме: справу №2а-2712/10/2470 (К/9901/3459/18) за позовом Новодністровської міської ради до Сокирянської об`єднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою від 26.06.2019 у справі №2а-2712/10/2470 Верховний Суд залишив без змін постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014, якою було скасовано постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 07.10.2010 та прийнято у справі нове рішення про задоволення позову.

Верховний Суд висловив правову позицію про те, що позивач, в силу Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не є суб`єктом, який здійснює підприємницьку діяльність в розумінні статті 42 Господарського кодексу України. Згідно закону орган місцевого самоврядування наділений виключним правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення, зокрема, у сфері земельних відносин, виходячи зі змісту статті 124 Земельного кодексу України, про викуп земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності. Позивач не характеризується як особа, яка здійснює господарську діяльність, метою якої є отримання прибутку. У позивача немає покладеного законом обов`язку перебувати на податковому обліку як платник податку на додану вартість (при проведенні операцій з продажу об?єктів нерухомого майна, що належить територіальній громаді). Сплачувана по вказаних операціях плата зараховувалася до бюджету міської ради і кошти були використані на об`єкти соціальної інфраструктури міста.

При касаційному розгляді справи №2а/0370/2676/11 суд касаційної інстанції вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного в постанові від 26.06.2019 у справі №2а-2712/10/2470, щодо неоподаткування ПДВ на загальних підставах операцій з поставки (продажу, передачі) об`єкта нерухомості разом із землею, яка знаходиться під таким об`єктом та обліковується у загальній вартості об`єкта нерухомості (включається до його вартості).

Відповідно до частини першої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі даної справи на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу.

Керуючись статтями 346 та 347 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Справу №826/2195/16 за позовом Любешівської районної ради до Камінь-Каширської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень за касаційною скаргою Любешівської районної ради на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03.11.2011 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 передати на розгляд судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів, до якої входить колегія, що розглядає цю справу.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду