Справа № 200/6850/19-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 р. Справа№200/6850/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд: у складі - головуючого судді - Дмитрієва В.С., при секретарі судового засідання Запарі С.В.,

за участю:

представника позивача - Поляцько Е.Ю. ,

представника відповідача - Голуба П.А.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування припису та постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправним та скасування припису № ДЦ241/552/АВ/П від 28 січня 2019 року; визнання протиправною та скасування постанови № ДЦ241/552/АВ/П/ТД-ФС від 13 лютого 2019 року.

В обґрунтування позову зазначено, що інспекційне відвідування було проведено відповідачем без передбачених Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю підстав, позивача не було повідомлено про проведення перевірки, крім того, фізична особа-підприємець не повинен оформлювати трудові відносини з особою, у разі відсутності таких відносин, тому Припис та Постанова про застосування штрафу за порушення вимог статті 24 Кодексу законів про працю України є протиправними.

Відповідач позов не визнав, 13 серпня 2019 року надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив що при винесені постанов про накладення штрафу ним дотримано норми законодавства, які регулюють порядок здійснення державного нагляду за дотриманням законодавства про працю. Відповідач вказав, що позивач не надав зауважень до акта інспекційного відвідування, припис інспекторів праці не оскаржував, при цьому повідомив про усунення виявлених порушень, тобто, фактично визнав допущені ним порушення законодавства про працю.Відповідач вказав, що цивільно-правовий договір наданий лише до суду та не був наданий позивачем під час інспекційного відвідування та при розгляді питання про накладення штрафу. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

17 вересня 2019 року позивач надав відповідь на відзив у якому вказав, щовін не перебував в місті Вугледарі під час проведення інспекційного відвідування та не брав участі під час цього заходу, жодної вимоги про надання документів щодо трудових відносин не отримував.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із поданням позову без дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання ухвали суду позивач усунув виявлені недоліки позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справ за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16 липня 2019 року.

Ухвалою суду від 16 липня 2019 року відкладено підготовче засідання до 13 серпня 2019 року за клопотанням представника відповідача.

Ухвалою суду від 13 серпня 2019 року вирішено продовжити строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів та відкласти підготовче засідання до 17 вересня 2019 року.

Ухвалою суду від 17 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 жовтня 2019 року.

Протокольною ухвалою від 10 жовтня 2019 року оголошено перерву до 17 жовтня 2019 року.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року зупинено провадження у справі для надання часу для примирення.

Протокольною ухвалою 31 жовтня 2019 року поновлено провадження у справі №200/6850/19-а.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача заперечував проти позову та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 25 жовтня 2007 року, запис № 2 002468, вид діяльності 45.20 - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний).

Відповідач - Головне управління Держпраці у Донецькій області (), є суб`єктом владних повноважень та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідачем, на підставі наказу Головного управління Держпраці у Донецькій області від 21 січня 2019 року № 144 "Про проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ", Направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання від 21 січня 2019 року №108/043/15-08, було здійснено вихід для проведення інспекційного відвідування позивача з питань виявлення неоформлених трудових відносин (а.с. 33 зворотній бік, 34).

У період з 24 січня 2019 року по 25 січня 2019 року посадовими особами Головного управління Держпраці у Донецькій області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), місце фактичного здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , за результатами якої,25 січня 2019 року складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ДЦ 241/552/АВ (а.с.97-107).

Зазначеним Актом інспекційного відвідуваннязафіксовано виявлені порушення з боку ФОП ОСОБА_2 вимог ч. 1 та 3 статті 24 КЗпП України, а саме: допуск працівника ОСОБА_4 , який виконує функції сторожа, без укладання трудового договору.

Зазначений Акт отримано позивачем 25 січня 2019 року, про що свідчить його підпис (а.с 104). При цьому, зауваження до акта матеріали справи не містять.

Приписом про усунення виявлених порушень №ДЦ 241/552/АВ/П від 28 січня 2019 року зобов`язано ФОП ОСОБА_2 усунути встановлені Актом інспекційного відвідування від 25 січня 2019 року порушення (а.с 153-155).

31 січня 2019 року до відповідача надійшла заява ОСОБА_2 з додатками, згідно якої ОСОБА_4 під час здійснення інспекційного відвідування не працював, а лише прийшов для працевлаштування та ознайомлення з трудовими обов`язкам, до заяви були додані: заява ОСОБА_4 від 24січня 2019 року про прийняття на роботу, форма трудового договору від 25 січня 2019 року, розпорядження №13 про прийняття ОСОБА_5 адміністратором, табеля обліку робочого часу(а.с 105-109).

1 лютого 2019 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області складено повідомлення № 04.3-14/1227-19 про розгляд справи про накладення штрафів на ФОП ОСОБА_2 згідно частини 2 статті 265 КЗпП України 13 лютого 2019 року о 13 годині 45 хв.

Зазначене повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу отримано позивачем 9 лютого 2019 року, про що свідчить копія поштового повідомлення про вручення поштового відправлення та фіскальний чек Укрпошти (а.с. 156-157), що спростовує твердження позивача щодо неналежного повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу.

13 лютого 2019 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області складено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ 241/552/АВ/П/ТД-ФС на ФОП ОСОБА_2 в розмірі 125190 грн. за допуск до роботи ОСОБА_4 без укладення трудового договору.

Позивач, не погоджуючись з постановою про накладення штрафу звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 5 квітня 2007 року № 877-V (надалі - Закон №877-V).

Так, за приписами статті 1 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

У відповідності до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 (надалі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, серед іншого, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до пункту 7 Положення № 96, відповідач здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до підпункту 6 пункту 4 Положення № 96, відповідач здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Управління Держпраці у Донецькій області є територіальним органом Держпраці, яке утворене постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 100 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України".

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначається постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 26 квітня 2017 року № 295, якою, зокрема, затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі - Порядок № 295).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів.

Таким чином інспекційне відвідування є формою здійснення перевірки, як заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно з підпунктами третім та четвертим п. 5 Порядку № 295, інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.

Так суд зазначає, що інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 здійснено на підставі наказу Головного управління Держпраці у Донецькій області від 21 січня 2019 року № 144 "Про проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ", при цьому підставою для винесенням вказаного вище наказу слугував лист Вугледарської міської ради №1/32-0066 від 18 січня 2019 року, згідно якого ФОП ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність та має двох працівників з якими укладені трудові договори і працюють на шино монтажі, а також на автостоянці працюють три сторожі, які не працевлаштовані (а.с. 33).

Тобто, при здійсненні інспекційного відвідування відповідач діяв у межах та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Згідно пункту 8 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Будь-яке інше повідомлення об`єкта інспектування про здійснення інспекційного відвідування зазначеним порядком не передбачено.

Направлення на проведення інспекційного відвідування та повідомлення про проведення інспекційного відвідування було вручено ФОП ОСОБА_2 25 січня 2019 року, про що свідчить його підпис (а.с. 94, 95 зворотній бік) та спростовує твердження позивача про неповідомлення про інспекційне відвідування.

Відповідно до пункту 19 Порядку №295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складають акт, і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Пунктом 20 Порядку визначено, що акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Акт інспекційного відвідування від 25 січня 2019 року № ДЦ 241/552/АВ складено у двох примірниках, один примірник на 16 аркушах отримано ОСОБА_2 25 січня 2019 року про що свідчить його підпис (а.с.97-107) та спростовує твердження позивача щодо відсутність під час проведення перевірки взагалі у місті Вугледарі та необізнаності про необхідність надання документів щодо трудових відносин.

Відповідно до пункту 6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №509 (надалі - Порядок №509) про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Як убачається з матеріалів справи, Управлінням Держпраці оформлено повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу від 1 лютого 2019 року №04.3-14/1227-19, яке направлено 6 лютого 2019 року рекомендованим листом на адресу позивача та отримано ним 9 лютого 2019 року, про що свідчить копія поштового повідомлення про вручення поштового відправлення та фіскальний чек Укрпошти (а.с. 156-157). Таким чином. Відповідачем дотримано вимоги Порядку № 509 щодо повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи про накладення штрафу.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про неотримання позивачем повідомлення про розгляд справи з посиланням на відсутність у повідомленні про вручення підпису позивача з огляду на наступне.Згідно пункту 105 «Правил надання послуг поштового зв`язку» затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 5 березня 2009 року №270 (далі - Правила) одержання реєстрованого поштового відправлення, грошових коштів за поштовим переказом здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. При цьому, під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище (п. 106 Правил).

Тобто у разі отримання рекомендованого поштового відправлення отримувач, ставить свій підпис в книзі встановленого зразка, при цьому у бланку повідомлення дані про отримання вносить працівник поштового зв`язку, що унеможливлює наявність особистого підпису позивача у повідомленні.

Стосовно тверджень представника позивача щодо дати відбитку календарного штемпеля на повідомленні пізнішим числом ніж отримання поштового пересилання отримувачем, слід зазначити, що відбиток календарного штемпеля проставляється під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення. Дата відбитку календарного штемпеля маркувальної машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання (п. 73 Правил). Тобто, в даному випадку, відбиток календарного штемпеля на повідомленні про вручення поштового відправлення відповідає не даті надходження кореспонденції до поштового відділу, а даті направлення цього повідомлення з відділу поштового зв`язку Павлівка відправнику рекомендованого листа.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач отримав повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу 9 лютого 2019 року.

При цьому, суд погоджується з позицією відповідача та зазначає, що у разі одержання повідомлення до засідання, але у строк, що є меншим за п`ятиденний, особа повинна вживати розумних заходів для реалізації своїх прав на участь у засіданні. Проте, будучі повідомленим за чотири дні до засідання, позивач не надав заперечень або клопотання про відкладення розгляду справи.

Штрафи, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №509 штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Постановою заступника начальника Головного управлінням Держпраці у Донецькій області Зуб Г.В. № ДЦ 241/552/АВ/П/Д-ФС від 13 лютого 2019 року накладено штраф на ФОП ОСОБА_2 в розмірі 125190 грн. за допуск до роботи ОСОБА_4 без укладення трудового договору.

Так, при проведенні Відповідачем інспекційного відвідування встановлено порушення Позивачем вимог законодавства про працю - частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме: допущення Позивачем до роботи працівника без укладення трудового договору.

Частиною першою статті 3 Кодексу законів про працю України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно статті 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Слід зазначити, що право особи на вільну працю може бути реалізоване кількома шляхами. Перш за все, це трудові відносини між роботодавцем і працівником. Також чинне законодавство України дозволяє реалізувати право особи вільно обирати собі працю, зокрема, шляхом укладання цивільно-правових угод у передбаченому законом порядку.

Визначення трудового договору міститься у статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями статті 902 ЦК України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно статті 265 Кодексу законів про працю Українипосадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною четвертою статті 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що виконання робіт, надання послуг особою може здійснюватися як на підставі трудового договору так і на підставі цивільно-правових договорів. При цьому суд зазначає, що основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Так, актом інспекційного відвідування від 25 січня 2019 року №ДЦ 241/552/АВ фактичної перевірки здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , встановлено здійснення працівником ОСОБА_5 облік наявності та в`їзду/виїзду автотранспорту, при цьомутрудовий договір до перевірки не надано.

У наданому письмовому поясненні від 25 січня 2019 року ОСОБА_5 , зазначив, що під час інспекційного відвідування знаходився на робочому місці сторожа, працює у ФОП ОСОБА_2 з вересня 2018 року, трудовий договір не оформлював, заробітну плату отримує в кінці місяця у розмірі 1500 грн. (а.с. 96).

При цьому, згідно пояснень наданих представником позивача у судовому засіданні, ОСОБА_4 виконував послуги щодо збереження майна на підставі цивільно-правового договору про надання послуг від 10 вересня 2018 року, на підтвердження зазначеного, до матеріалів справи долучено копію договору про надання послуг від 10 вересня 2018 року укладеного з ОСОБА_5 згідно умов якого, виконавець зобов`язався виконувати послуги щодо збереження майна по АДРЕСА_1 , строк дії договору з 10 вересня 2018 року по 10 лютого 2019 року (а.с. 76-77).

Також позивачем надано акти виконаних робіт від 11 вересня 2018 року, від 16 вересня 2018 року, від 20 вересня 2018 року, від 24 вересня 2018 року, від 28 вересня 2018 року, від 2 жовтня 2018 року, від 6 жовтня 2018 року, від 10 жовтня 2018 року, від 14 жовтня 2018 року, від 18 жовтня 2018 року, від 22 жовтня 2018 року, від 26 жовтня 2018 року, від 30 жовтня 2018 року, від 4листопада 2018 року, від 8 листопада 2018 року, від 12 листопада 2018 року, від 16 листопада 2018 року, від20 листопада 2018 року, від 24 листопада 2018 року, від 28 листопада 2018 року, від 2 грудня 2018 року,від 6 грудня 2018 року, від 10 грудня 2018 року, від 14 грудня 2018 року, від 18 грудня 2018 року, від 22 грудня 2018 року,від 26 грудня 2018 року, від 30 грудня 2018 року, від 4 січня 2019 року, від 8 січня 2019 року, від 12 січня 2019 року,від 16 січня 2019 року, від 21 січня 2019 року, від 25 січня 2019 року(а.с.123-140), підписані з даними особами на прийняття певних робіт і їх вартості.

Суд зазначає, що під час інспекційного відвідування інспектору праці не надано наказу про прийняття на роботу ОСОБА_5 або договору цивільно-правового характеру, укладеного позивачем з ОСОБА_5 , договір про надання послуг від 10 вересня 2018 року був наданий позивачем лише до суду разом з адміністративним позовом, акти виконаних робіт - до відповіді на відзив.

Крім того, звертає увагу на ту обставину, що позивач був обізнанийпро інспекційне відвідування, про складання акта інспекційного відвідування, про встановлені порушення та направляв до органів Держпраці 30 січня 2019 року заяву-пояснення щодо знаходження ОСОБА_5 під час інспекційного відвідуванняна робочому місці, в якій зазначив, що ОСОБА_5 25 січня 2019 року не працював, а лише прийшов для працевлаштування та ознайомлення з трудовими обов`язками (а.с. 105), при цьому, з Акта виконаних робіт за цивільно-правовим договором від 10 вересня 2018 року, слідує, що 25 січня 2019 року ОСОБА_5 виконував роботи по збереженню майна за адресою АДРЕСА_1 за цивільно-правовим договором (а.с. 140).

Тобто надані представником позивача пояснення та докази є суперечливими, тому не можуть бути прийняті до уваги.

Стосовно договору про надання послуг від 10 вересня 2018 року.

Так, між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (замовник) та ОСОБА_5 (виконавець) укладений договір про надання послуг, згідно з яким замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги по збереженню майна по АДРЕСА_1 Вугледарі, строк дії договору з 10 вересня 2018 року до 10 лютого 2018 року.

Слід зазначити, що предметом укладеного договору є саме кінцевий результат - збереження майна, проте під час інспекційного відвідування інспекторами праці було встановлено, що ОСОБА_5 здійснює облік наявності, в`їзду та виїзду автотранспорту, тобто здійснюється процес праці, тобто систематичне виконання певної трудової функції. При цьому, в укладеному договорі не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов`язання надання послуг.

Умовами вказаної угоди також передбачено, що виконавець своїми силами забезпечує надання послуги з охорони майна при цьому замовник узгоджує з виконавцем графік кількості та строків послуг.

Таким чином, суд приходить висновку, що згідно договору між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_5 працівник самостійно не організовував роботу, виконував її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковувався позивачу, що є характерним для трудових відносин.

Крім цього, суд зазначає, що професійні завдання пов`язані зі збереженням та охороною майна (посада сторож код КП 9152; код ЗКППТР 18883) визначена Класифікатором професій ДК 003:2010, який призначений для застосування всіма суб`єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.

В матеріалах справи міститься: підписаний сторонами «форма трудового договору» від 25 січня 2019 року, заява ОСОБА_4 від 24 січня 2019 року про прийняття на роботу, розпорядження №13 про прийняття ОСОБА_5 адміністратором (а.с 105-109), проте суд не приймає їх до уваги оскільки на час проведення інспекційного відвідування зазначений договір оформлений не був, що підтверджується Актом інспекційного відвідування складеного о 17:00 год. 25 січня 2019 року, з висновками якого погодився ОСОБА_2 поставивши свій підпис без зауважень та не надавши згодом такі зауваження.

Наведене свідчить про факт використання праці ОСОБА_5 без укладення трудового договору відповідно до вимог статті 24 Кодексу законів про працю України, за що встановлена відповідальність згідно з пунктом 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.

Враховуючи наведене вище суд дійшов висновку про підтвердження наявними в матеріалах справи документами допущення позивачем порушення ч. 1, 3 статті 24 КЗпП України через допуск до роботи без оформлення трудових відносин ОСОБА_5 за що передбачено відповідальність, визначена статті 265 КЗпП України, що свідчить про правомірність припису та постанови про накладення штрафу та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2,5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування припису та постанови, - відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошено у судовому засіданні 31 жовтня 2019 року у присутності представників сторін, повний текст рішення складено 8 листопада 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Дмитрієв