Справа № 280/2166/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/2166/19

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року, (суддя суду першої інстанції Калашник Ю.В.), прийняте у м. Запоріжжя у порядку письмового провадження, повне судове рішення складено 26.07.2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування вимоги та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :
08 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-44400-53 від 21.11.2018 року про нарахування недоїмки у розмірі 15 819.54 грн., визнати протиправним та скасувати нарахування єдиного соціального внеску у розмірі 15819.54 грн.; зобов`язати відповідача здійснити коригування індивідуальної картки платника податків з оскаржуваної податкової вимоги, шляхом виключення суми 15819.54 грн. з індивідуальної картки платника податків.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідачем 21.11.2018 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-44400-53-У, відповідно до якої станом на 01.03.2018 за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 15819,54 грн. На думку позивача, контролюючий орган не мав законних підстав для формування та направлення вимоги про сплату боргу. Так, позивач зазначає, що він звільнений від обов`язку сплачувати єдиний внесок, оскільки в період з 29.06.2016 по теперішній час перебуває на військовій службі за контрактом на проходження військової служби до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію. На підставі чого вважає, що оскаржувана вимога підлягає скасуванню. З урахуванням вищезазначеного просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Також, позивач зазначає, що особи, які призиваються під час мобілізації, на особовий період, в тому числі, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, можуть виконувати обов`язки військової служби як з укладанням контракту так і без нього. Така правова ситуація як укладення контракту не змінює статусу осіб, які виконують обов`язки військової служби з призовом під час мобілізації, на особливий період. Позивач уклав, підписав контракт про проходження військової служби у Збройних силах України. Контракт укладено на строк до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію. На підставі наведеного, норми п. 9-2 розділу УІІІ Закону 2464, які звільняють фізичних осіб- підприємців призваних на військову службу від сплати ЄВ на весь строк служби, поширюють свою дію на позивача.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що положення п. 9-2 частини другої «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464 не містять норми щодо звільнення від сплати ЄСВ ФОП, прийнятих на військову службу за контрактом, оскільки проходження військової служби за контрактом є добровільним волевиявленням, тобто особа, яка укладає контракт, не призивається на військову службу, а приймається на неї за власним бажанням.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

13.06.2015 отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 .

Відповідно до Довідки від 15.04.2019 № 4/390 Військової частини НОМЕР_3 , Старший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 .

21.11.2018 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-44400-53-У, відповідно до якої станом на 01.03.2018 за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 15819,54 грн.

Позивач не погодившись із вказаною вимогою звернувся до суду із вказаним позовом про її скасування.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звільнений від обов`язку сплачувати єдиний внесок як ФОП, оскільки він проходить військову службу за контрактом, а не за призовом в під час мобілізації, на особливий період.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI , платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (ч. 5 ст. 8 цього Закону).

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

При цьому, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб -підприємців регулюються Законом України від 15 травня 2003 року № 755-ІV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закон № 755).

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону № 755, фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що на фізичних осіб- підприємців покладається обов`язок по сплаті єдиного внеску, розмір якого має бути не меншим за розмір мінімального страхового внеску, який має здійснюватися з моменту державної реєстрації фізичної особи, як підприємця до внесення до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців запису про припинення підприємницької діяльності такою особою.

При цьому, відповідно до п. 9 прим. 2 розд. VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464 під час особливого періоду, визначеного Законом України від 21.10.1993 №3543-XII Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію із змінами та доповненнями, платники ЄСВ, зокрема ФОП, призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь час їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених п.2 ст.6 Закону №2464, якщо вони не є роботодавцями.

Підставою для такого звільнення є заява ФОП та копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які подаються до органу доходів і зборів такою особою протягом 10 днів після її демобілізації.

Ця норма застосовується з першого дня мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 Про часткову мобілізацію, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію, та протягом усього особливого періоду.

Згідно з абз.2 п.7 розділу IV Інструкції № 449, мобілізовані підприємці на весь строк їх військової служби звільняються від виконання обов`язків платника ЄСВ, якщо вони не є роботодавцями, з першого календарного місяця призову на військову службу під час мобілізації платника до останнього календарного дня місяця, в якому платника було демобілізовано або завершено його лікування.

Отже, від обов`язку по сплаті єдиного внеску звільняються особи, зокрема, призвані на військову службу під час мобілізації на особливий період, з першого календарного дня служби, при цьому, ні приписи Закону №2464, ні норми Інструкції № 449 не містять умові звільнення від обов`язку сплачувати єдиний внесок ФОП, які проходять військову службу за контрактом.

На думку позивача, для умов застосування звільнення осіб від сплати єдиного внеску на час проходження військової служби не має значення факт, чи проходить особа військову службу за призовом під час мобілізації, чи на підставі контракту, оскільки статус військовослужбовці мають однаковий.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, стаття 2 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу встановлює: що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Також, зазначеною нормою право визначено такі види проходження військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Тобто, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період та військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу є різними видами військової служби.

В той же час, п. 9 прим. 2 розд. VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464 виокремлено таку підставу для звільнення особи від сплати єдиного внеску на особливий період як проходження саме військової служби за призовом, під час мобілізації.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що ФОП, призвані до Збройних сил України у зв`язку з мобілізацією, на особливий період, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, на весь строк їх військової служби звільняються від сплати ЄСВ, однак ФОП, прийняті на військову службу за контрактом, не звільняються від сплати ЄСВ за себе.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем було правомірно, у межах та на підставі повноважень, визначених Законом, нараховано позивачу до сплати суми ЄВ, а також сформовано на адресу позивача вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

З огляду на викладене. суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для зміни або скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року в адміністративній справі №280/2166/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарження в касаційному порядку не підлягає відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 12.11.2019 р.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай