Справа № 200/9668/19-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 р. Справа№200/9668/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про скасування статусу внутрішньо переміщеної особи,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про скасування статусу внутрішньо переміщеної особи.

28.08.2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить поновити право відкривати рахунки у будь-якому банку України на загальних підставах згідно з Конституцією України та зняти статус ВПО. Також, відповідачем у позовній заяві позивач визначив Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є пенсіонером за віком та перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька. У зв`язку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України (КМУ №595) позивач був змушений звернутися із заявою про взяття на облік до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яке здійснювало виплату пенсії до 01.04.2017 року. За захистом своїх прав позивач звернувся до суду, і право позивача на пенсію судом було поновлено, однак пенсія виплачувалась на його рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» до 01.06.2018 року, оскільки пенсійний орган в подальшому не мав можливості виплачувати пенсію через ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином, з липня 2018 року по теперішній час пенсія позивачу не виплачується з підстав того, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, виплата пенсії якій можлива тільки через АТ «Ощадбанк». Позивач вважає, що дії пенсійного органу щодо зобов`язання його відкрити рахунок в АТ «Ощадбанк» є дискримінаційними і що внутрішньо переміщені особи постановами КМУ №509, №637, №595, №365 №335 поставлені в нерівні умови з іншими громадянами України, які досягли пенсійного віку, а статус переселенця унеможливлює в повній мірі відчувати себе громадянином вільної України і позбавляє переселенця конституційних прав, що є недопустимим в Україні.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

03 жовтня 2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що згідно з даними Web-орієнтованої інформаційної технології формування сегменту «Облік ВПО» ОСОБА_1 станом на 20.09.2019 року на обліку у департаменті не перебуває, в зв`язку з чим не має предмету спору в частині скасування статусу ВПО, а стосовно інших заявлених позовних вимог департамент не має жодного відношення. З урахуванням викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

25 жовтня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач додатково зазначив, що незважаючи на підтвердження від ДСЗН Маріупольської міської ради, що позивач з 01.04.2017 року знятий і не перебуває на обліку ВПО, пенсійний фонд продовжує стверджувати, що позивач ВПО і буде по життєво, доки суд не ліквідує цей статус.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України (а.с. 17).

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19.10.2015 № НОМЕР_1 , позивач є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України м. Донецьк до м. Маріуполь, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 37).

11.04.2018 року позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради з заявою щодо зняття з нього статусу внутрішньо переміщеної особи (а.с. 5, 18).

Згідно листу Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 10.07.2018 року, ОСОБА_1 перебував на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб м. Маріуполя Центрального району з 19.05.2015 по 31.03.2017, дію довідки скасовано від 31.03.2017. Станом на 10.07.2018 ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб в м. Маріуполі Центрального району (а.с. 4, 19).

Також, відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 23.09.2019 №56.3.4/40748 про надання інформації щодо ОСОБА_1 , згідно з даними Web-орієнтованої інформаційної технології формування сегменту «Облік ВПО» ОСОБА_1 станом на 20.09.2019 року на обліку у департаменті не перебуває (а.с. 30).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 22.11.2014 набрав чинності Закон України від 20.10.2014 № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Приписами статті 12 Закону № 1706 визначено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: подала заяву про відмову від довідки; скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; повернулася до покинутого місця постійного проживання; виїхала на постійне місце проживання за кордон; подала завідомо недостовірні відомості.

Судом встановлено та підтверджено матеріали справи, що позивач звернувся до відповідача із заявою щодо зняття з нього статусу внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з чим дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивача було скасовано.

Приймаючи до уваги, що дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивача скасовано та на обліку в Єдиній інформаційній базі про внутрішньо переміщених осіб позивач не перебуває , отже, він не має статусу внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, позовні вимоги про скасування статусу внутрішньо переміщеної особи є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги поновити право відкривати рахунки у будь-якому банку України на загальних підставах згідно з Конституцією України, суд зазначає наступне.

Як слідує з ч.1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2 ст. 1067 цього ж Кодексу).

Відповідно до п.п. 1-2 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 1999 року № 1596 (далі - Порядок № 1596) цей Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.

Уповноваженими банками є банки, визначені переможцями конкурсу на право виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ через поточні рахунки відповідно до Порядку проведення конкурсного відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1231 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 р. № 662).

Згідно пункту 6 Порядку № 1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Пункт 11 вказаного Положення встановлює, що одержувачі, крім внутрішньо переміщених осіб, можуть у будь-який час змінити уповноважений банк, подавши заяву до відповідного уповноваженого банку згідно з пунктом 10 цього Порядку.

Для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (далі - Постанова КМУ № 509), уповноваженим банком є АТ Ощадбанк.

Таким чином, оскільки позивач не є внутрішньо переміщеною особою, його право відкривати рахунки у будь-якому банку України на загальних підставах згідно з Конституцією України не порушено.

Отже, під час розгляду справи судом не встановлено правопорушень з боку відповідача, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надані, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України, судом не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про скасування статусу внутрішньо переміщеної особи - відмовити повністю.

Судове рішення складено та підписано 08 листопада 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.М. Чучко