Справа № 480/3076/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 р.Справа № 480/3076/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Воловик С.В., м. Суми) від 10.09.2019 року по справі № 480/3076/19

за позовом ОСОБА_1

до Охтирської міської ради

третя особа ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Охтирської міської ради від 06.08.2019 № 4 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передання ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку площею 0,0036 га для будівництва індивідуальних гаражів, код КВЦПЗ - 02.05, по АДРЕСА_1 (землі житлової та громадської забудови), кадастровий номер: :11:014:0081.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Охтирської міської ради від 06.08.2019 №4 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку площею 0,0036 га для будівництва індивідуальних гаражів, код КВЦПЗ - 02.05, по АДРЕСА_1 (землі житлової та громадської забудови), кадастровий номер: :11:014:0081, однак на переконання позивача воно є протиправним та винесеним з порушенням норм чинного законодавства, оскільки ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 по справі №480/4008/18 як захід забезпечення позову заборонено Охтирській міській раді вчиняти будь-які дії по затвердженню проекту землеустрою на вищевказану земельну ділянку та передавати її у власність.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року по справі № 480/3076/19 провадження у справі закрито.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач повідомлявся на адреси визначені в позовній заяві та апеляційній скарзі, поштові відправлення повернулися з відміткою пошти: "причини невручення інші причини". Від позивача 28.10.2019 р. надійшло клопотання, в якому він просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Третя особа повідомлялася на адресу, що міститься в матеріалах справи, але поштове відправлення повернулося з відміткою пошти: "причини невручення інші причини".

Відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Тобто, відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України позивач вважається повідомленим належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції дійшов до висновку, що рішення Охтирської міської ради від 06.08.2019 р. № 4, яке є предметом спору реалізоване шляхом реєстрації права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,036 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 , а отже виникли взаємні майнові права та обов`язки, що притаманні для цивільних правовідносин, що свідчить про відсутність ознак публічно-правового спору та підстав для розгляду справи за правилами адміністративного судочинства.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 р. по справі № 480/4008/18 заборонено Охтирській міській раді Сумської області вчиняти будь-які дії по затвердженню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,36 га з кадастровим номером :11:014:0081, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та передачі цієї земельної ділянки у власність.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 року по справі № 480/4008/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 р. рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 року по справі № 480/4008/18 скасовано та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Охтирської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено: визнано протиправною бездіяльність Охтирської міської ради стосовно неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 23.04.2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва індивідуальних гаражів за рахунок земель житлової та громадської забудови; зобов`язано Охтирську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.04.2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва індивідуальних гаражів за рахунок земель житлової та громадської забудови, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим, 27.06.2019 р. позивач звертався до відповідача із заявою щодо виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 р. та ним було отримано відповідь, що на виконання цього рішення суду, на розгляд пленарного засідання 59 сесії Охтирської міської ради 25.06.2019 р. було винесено проект рішення про відмову в наданні дозволу на розробку землевпорядної документації, однак, як вказує апелянт, таке рішення не було підтримане депутатами, а тому вважає, що незважаючи на наявність рішення суду його права залишилися нереалізованими. В свою чергу, рішенням Охтирської міської ради від 06.08.2019 р. № 4 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку площею 0,0036 га для будівництва індивідуальних гаражів, код КВЦПЗ - 02.05, по АДРЕСА_1 (землі житлової та громадської забудови), кадастровий номер: :11:014:0081.

Апелянт вважає, що таке рішення не могло бути прийнято органом місцевого самоврядування, оскільки ще діяла ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 р. по справі № 480/4008/18 заборонено Охтирській міській раді Сумської області вчиняти будь-які дії по затвердженню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,36 га з кадастровим номером :11:014:0081, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та передачі цієї земельної ділянки у власність.

На підставі цього, апелянт вказав, що підставою для оскарження цього рішення не є спір про право, а оскаржується процедура прийняття цього рішення, з огляду на наявність ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 р. по справі № 480/4008/18.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку площею 0,0036 га для будівництва індивідуальних гаражів, код КВЦПЗ - 02.05, по АДРЕСА_1 (землі житлової та громадської забудови), кадастровий номер: :11:014:0081.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Статтею 9 ЗК України передбачені повноваження Міськради у галузі регулювання земельних відносин, зокрема, розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Отже, прийняте Міськрадою як суб`єктом владних повноважень рішення про передачу у власність земельної ділянки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки у такої особи виникло право власності на земельну ділянку і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах. Відтак обраний позивачем спосіб захисту порушеного права (оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про передачу у власність земельної ділянки третій особі) не забезпечує його реального захисту.

Таку правову позицію викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 р. у справі № 826/4509/17 (провадження № 11-81апп19).

Враховуючи те, що позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного права позивача, судова колегія, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшла висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим, а має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 р. по справі № 809/739/17 зроблено правовий висновок, згідно якого, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів. Таким чином, при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Тобто рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним можуть розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку позовна вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права користування земельною ділянкою), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує вказані висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Що стосується посилання апелянта на те, що вказане рішення є протиправним, оскільки міська рада не могла надавати у власність спірну земельну ділянку, оскільки ще діяла ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 р. по справі № 480/4008/18, суд зазначає наступне.

Відповідно о ч. 6 ст. 157 КАС України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 року по справі № 480/4008/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено, але постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 р. рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 року по справі № 480/4008/18 скасовано та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Охтирської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено: визнано протиправною бездіяльність Охтирської міської ради стосовно неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 23.04.2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва індивідуальних гаражів за рахунок земель житлової та громадської забудови; зобов`язано Охтирську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.04.2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва індивідуальних гаражів за рахунок земель житлової та громадської забудови, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з набранням рішенням суду законної сили 17.04.2019 р., заходи забезпечення позову, вжиті судом першої інстанції в межах справи 480/4008/18 втратили свою силу, а тому з цього часу у відповідача не існувало заборони щодо вчинення дій по затвердженню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,36 га з кадастровим номером :11:014:0081, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та передачі цієї земельної ділянки у власність.

Також, колегія суддів зазначає, що питання виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 р. не є предметом спору у цій справі. Крім того, цим судовим рішенням відповідача не зобов`язувалося надавати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва індивідуальних гаражів за рахунок земель житлової та громадської забудови, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а лише зобов`язано розглянути заяву про надання такого дозволу і як вказує сам позивач, це питання фактично було винесено на розгляд сесії міської ради, але проект рішення про відмову на наданні дозволу на розробку землевпорядної документації підтриманий не був.

На підставі цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року по справі № 480/3076/19 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року по справі № 480/3076/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року по справі № 480/3076/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 08.11.2019 року