Справа № 766/15878/19
Суддя: Ус О. В.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/15878/19

Пров. №2-а/766/849/19

12 листопада 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого - судді Ус О.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні міського суду позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Херсонській області інспектора лейтенанта 3 роти Скальського Юрія Володимировича про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В :

08.08.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову інспектора патрульної поліції Скальського Ю.В. про накладення адміністративного стягнення серії ДП 18 №624480 від 29.07.2019 року за ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП за те, що 29.07.2019 року він керував транспортним засобом, який мав несправність, а саме не працював стоп-сигнал, не пред`явив полісу ОЦСПВ. З вказаною постановою він не згоден, оскільки відповідач не надав жодних доказів, що підтверджують обставини, які викладені в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності. Транспортний засіб не експлуатувався, а переміщувався ним на базу для подальшого проходження техогляду для отримання полісу ОЦСПВ. Технічний контроль пройти проблематично через великі черги на спеціалізованому СТО.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

23.10.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову через його безпідставність та необґрунтованість. Вказував, що 29.07.2019 року під час несення служби, поліцейськими було виявлено автомобіль під керуванням позивача, який мав несправність, а саме не працював стоп сигнал. Зупинивши правопорушника, інспектори поліції підійшли до водія, належним чином представились та попросили пред`явити відповідні документи на транспортний засіб, як того вимагає ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме посвідчення водія, реєстраційний документ на т/з, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з тим, що позивачем порушено п. 31.4.3 ПДР України, а також при перевірці документів водій не пред`явив поліс ОСЦПВ НТЗ, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Інспектором поліції за скоєння адміністративного правопорушення було винесено тільки одну постанову, як того вимагає ст. 36 КУпАП. Отже інспектором патрульної поліції враховані всі необхідні обставини при розгляді справи та винесено обґрунтовану та законну постанову відповідно до чинного законодавства.

Позивачем 12.11.2019 р. подано заяву про розгляд справи у його відсутність.

В судове відповідач не прибув - про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем роботи, його неявка відповідно до ч.3 ст. 268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

На підставі ч.3 ст. 268 КУпАП України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін у письмовому провадженні згідно ч.8 ст. 205 КАС України, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за приписами ч.4 ст. 229 КАС України.

Суд, ознайомившись з позовною заявою та відзивом, дослідив подані сторонами докази, встановив наступні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Адміністративним правопорушенням за правилами частини 1 статті 121 КУпАП визнається: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.31.4 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема у п. 31.4.3 ПДР України вказано, зовнішні світлові прилади: a) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту ст.247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Зі змісту постанови не вбачається за наявності яких доказів поліцейський прийшов до висновку про те, що позивач порушив правила дорожнього руху та керував транспортним засобом з непрацюючим стоп-сигналом, які норми ПДР України або інших нормативно-правових актів порушив та яка сама об`єктивна сторона правопорушення.

Позивач наполягає на тому, що транспортний засіб несправностей зовнішніх світлових приладів не мав.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим відповідач зазначеного обов`язку не виконав, та не довів порушення ОСОБА_1 ПДР України та відповідно склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліса ОСЦПВН ТЗ.

Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно постанови серії ДП 18 № 624480 від 29.07.2019 р., складеної інспектором 3 роти батальйону УПП в Херсонській області ДПП лейтенантом поліції Скальським Ю.В. 29.07.2019 р. було розглянуто справу щодо ОСОБА_1 , та встановлено, що 29.07.2019 року о 16:10 в м.Херсон, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Man 8.163, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого не працював стоп-сигнал, та при перевірці не мав полісу ОЦСПВ власників наземних тз чим порушив п.п. 2.1 г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 126, ч. 1, ст. 121 КУпАП. За результатами розгляду справи прийняте рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн. До постанови документів не додано. Постанова про адміністративне правопорушення не містить переліку доказів, на підставі яких поліцейський прийшов до висновку про наявність у діях особи адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2019 року у справі № №537/2324/17 наголошував, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Ці ж самі вимоги визначено і до страхового полісу.

За приписами ч.1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Позивачем у позовній заяві визнано, що 29.07.2019 р. він не пред`явив на вимогу посадової особи УПП поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). Відсутність поліса позивачем пояснюється тим, що транспортний засіб не експлуатувався, а переміщувався ним на базу для подальшого техогляду, проходження технічного контролю та отримання полісу ОЦСПВ.

Тобто, в судовому засіданні на підставі пояснень позивача у позовній заяві, відомостей щодо місяця, дати та часу порушення у постанові про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 624480 від 29.07.2019 р. та з врахуванням вимог ч.1 ст. 78 КАС України встановлено, що позивач 29.07.2019 р. о 16-10 год., керуючи транспортним засобом Man 8.163, реєстраційний номер НОМЕР_1 у м.Херсоні на вимогу працівника УПП не пред`явив поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") за його відсутністю, чим порушив вимоги п.2.1. ґ) ПДР України (Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Судом не може бути прийнято уваги доводи на відсутність вини позивача щодо переміщення транспортного засобу, а не його експлуатації, оскільки позивач ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом, будучи повноцінним учасником дорожнього руху. Переміщення транспортного засобу без керування останнім можливе лише у випадку, коли транспортний засіб знаходиться на платформі евакуатора або іншому спеціалізованому транспортному засобі, призначеному для перевозки легкових автомобілів тощо.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП і постанова в цій частині відповідає вимогам закону, застосоване адміністративне стягнення відповідає санкції ч.1 ст. 126 КУпАП - накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Окремо варто зауважити, що за правилами статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Отже, накладення відповідачем стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП як за одне правопорушення з числа вчинених є обґрунтованим, навіть коли факт керування транспортним засобом з технічними несправностями зовнішніх світлових приладів не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови від 29 липня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

За приписами ч.3 ст. 286 КАС України За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку про скасування постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 з застосуванням ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В іншій частині - притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП постанова є законною, прийнятою відповідачем з дотриманням вимог ч. 2 ст. 3 КАС України, внаслідок чого позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Рішення складено в повному обсязі у нарадчій кімнаті 12 листопада 2019 року.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до інспектора 3 роти УПП в Херсонській області лейтенанта Скальського Юрія Володимировича (місцезнаходження: м. Херсон, пр-т Адмірала Сенявіна, буд. 128), третя особа: Управління патрульної поліції Херсонської області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Херсон, пр-т Адмірала Сенявіна, буд. 128) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 624480 від 29 липня 2019 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 з вказівкою на ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення в цій частині закрити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 624480 від 29 липня 2019 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення з застосуванням до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус