Справа № 418/3238/19
Суддя: Чехов С. І.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справі № 418/3238/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2019 р. Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Кірічевої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення за ознаками ч.1 ст. 204-2 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом у якому просить скасувати постанову серії №002939 від 29 липня 2019 року винесену відносно нього,що до притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-2 КУпАП а також закрити провадження у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП.

Свій позов обгрунтовує тим, що постановою старшого техніка прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Мілове» відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних старшим прапорщиком Приходько С.М. №002939 від 29 липня 2019 року її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено адмінстративнне стягенння у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень. Вона вважає, що дії старшого техніка прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Мілове» є безпідставним,а постанова має бути скасована з наступних підстав. Згідно постанови 29 липня 2019 року о 15 годині 05 хвилин під час прикордонного контролю в пункті пропуску «Мілове» прикордонним нарядом «ПД» під час здійснення прикордонного контролю було встановлено, що вона 29 липня 2019 року через недіючий пункт пропуску «Довжанський» незаконно перетнула Державний кордон України, чим порушила вимоги ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забеспеченням державного суверенітету України та тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» чим вчинила адмінстративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 204-2 КУпАП. Однак з правопорушенням вона не згодна у зазаначеній пстанові визнання її винною та щире каяття не відповідає дійсності. Посадова особа яка виносила постанову про накладання адміністративного стягнення відмовилась надати копію постанови, лише через дзвінок на горячу лінію Прикордонної служби,копія постанови була надіслана її електронною поштою. Постанова негайно після закінчення розгляду справи її не оголошувалась. Крім того посадова особа яка складала постанову в резолютивній частині постанови вказала «визнати гр. ОСОБА_1 » тобто ім`я та по-батькові скорочене, що також не відповідає вимогам чинного законодавства. Права її були роз`яснені вже після накладання адміністративного стягнення, що також не відповідає вимогам Закону. В порушення ст.ст. 278,280 КУпАП не були виявлені обставини, які виключають адміністративну відповідальність,пом`якшують і обтяжують її відповідальність, не взяті до уваги її пояснення, а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи проведений на місці,без підготовки та надання її часу для звернення за правовою допомогою,подання документів які характеризують її особу інших доказів по справі,що порушувало її права, передбачені ст. 268 КУпАП,внаслідок чого при винесені постанови не було враховано характер вчиненого правопорушення,особу порушника, ступінь його вини,майновий стан та інші обставини,які слід врахувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст.33 КУпАП. Сама постанова не відповідає вимогам передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП а саме не наведені докази підтверджень її вини у вчиненні адміністративного правопорушення в обгрунтування яких особа яка складала постанову дійшов до висновку про її винуватість.

Крім того позивач ОСОБА_1 звернулася з клопотанням про залучення в яксоті співвідповідача по справі старшого техніка прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Мілове» віділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних старшого прапорщика Приходька С.М..

У свою чергу співвідповідач Приходько С.М. звернувся з відзивом на адміністративний позов позивача ОСОБА_1 у якому у своїх запереченнях повідомив, що знаходячись у наряді прикорджонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» була виявлена громадянка України ОСОБА_1 яка повертаючись до України з боку Російської Федерації через Державний кордон України, а саме міждержавний пункт пропуску «Мілове» відбула в пішому поряідку із України із порушенням існуючого порядку. З пояснень ОСОБА_1 стало відомо, що вона 29 липня 2019 року перетнула Державного кордону України з тимчасово окупованої території до Російської Федерації через тимчасово не працюючий пункт пропуску «Червонопартизанськ». Свою провину у письмових поясненнях визнала. Скарг і зауважень не заявила. Письмові пояснення були написані ОСОБА_1 власноручно та ним підписано. Він вважає, що дії ОСОБА_1 по проходу в пішому порядку з тичасово окупованої території Лугангської області до Російської Федерації є протиправними, адже порушують порядок встановленний ст.12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпеченням державного Суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».Де закрема передбачено правило, за яким вїзд осіб,переміщення товарів та тимчасово окуповані територіїу Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб,переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Відповідальність за наведене правопорушення передбачсена ч.1ст.204-2 КУпАП у вигляді штрафу від ста до трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Він складав постанову керуючись ст.258 КУпАП де вказано , що вразі якщо особа не оспарює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається протокол не складається. ОСОБА_1 була ознайомлена із змістом постанови,копію постанови отримала,про що свідчать його підписи на обох сторонах постанови. ЇЇ були роз`яснені права передбачені ст.63 Конституції України та частиною першою ст.268 КУпАП. Вчинене адміністративне правопорушення та адміністративне стягнення вона не оспарювала вину свою визнавала.Вина позивача ОСОБА_1 доведена,постанова складена повноважною особою за свіоєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства,адміністративне стягнення накладено в межах санкції передбаченої ч.1 ст.204-2 КУпАП і він вважає,що відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови. У своєму відзиві просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити,залишити в силі постанову про накладання адмінстративного стягнення від 29 липня 2019 року№002940 відносно ОСОБА_1 ..

Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року у якості співвідповідача був залучений Приходько С.М ..

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася однак повідомила суд про можливість розгляду справи за її відсутністю,позовні вимоги підтримує .

Представник відповідача від відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних до судового засідання не з`явився однак був належно повідомлений про час, місце розгляду позовної заяви 12 вересня 2019 року на 11 годину 30 хвилин, 30 вересня 2019року на 13 годину 30хвилин, 17 жовтня 2019 року на 15 годину 40хвилин, 29 жовтня 2019 року на 11 годину 40 хвилин. Будь яких повідомлень про причину неявки не повідомив яку слід вважати неповажно.

Відповідач Приходько С.М. до судового засідання не з`явився однак повідомив про можливість розгляду справи без його участі,позовні вимоги не визнає.

Відповідно до ч.1, ч.3 Ст.205 КАС України «Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.»

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Як слід з постанови про накладання адміністративного стягнення №002939 від 29 липня 2019 року старший технік прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Мілове» відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних старший прапорщик Приходько С.М. склав відносно позивача ОСОБА_1 постанову про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та наклав на неї адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 1700 гривень. В резолютивні частині постанови посадовою особою було вказано «визнати ОСОБА_1 », ім`я та по-батькові скорочене.(а.с.2-3)

З наданої копії постанови про накладання адміністративного стягнення №002939 від 29 липня 2019 року яка була складена старшим техніком прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Мілове» відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних старшим прапорщиком Приходько С.М. відносно позивача ОСОБА_1 постанову про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладання на неї адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 1700 гривень, в резолютивній частині постанови також вказано «визнати ОСОБА_1 » ім`я та по батькові було скорочено.(а.с.22)

Як слід з ч. 1 ст. 258 КУпАП «Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається». Однак з матеріалів справи слід, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування постанови, згідно якої на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

З позову слід, що позивач ОСОБА_1 вказувала факт, що посадова особа, яка виносила постанову про накладення адміністративного стягнення відмовлялася надати копію постанови, і лише коли той звернувся з вимогою надати копію постанови через «горячу лінію » прикордонної служби, вона її була вручена . З такого факту слід зробити висновок, що посадовою особою не були виконані вимоги ст. 258 КУпАП, оскільки позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.

Відповідно до п. 6, п. 7, розділу IV Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення, зареєстрованої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 вересня 2013 року № 898 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 грудня 2018 року № 1046), постанова підписується посадовою особою, уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопорушення, та скріплюється (за наявності) печаткою відповідного органу (підрозділу) охорони державного кордону. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до абзацу 3 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України. У відзиві з запереченнями на адміністративний позов відповідач Приходько С.М. зазначав про те, що позивач ОСОБА_1 виїхала із України з порушенням існуючого порядку через тимчасово окуповану територію Луганської області тимчасово не працюючий пункт пропуску «Червонопартизанськ» до Російської Федерації а потім знову повертався вже на територію України з боку Російської Федерації у пункт пропуску «Мілове» .

Відповідачі не надали пояснень стосовно того, який порядок (нормативно-правовий акт) порушила позивач ОСОБА_1 Однак з невідомих підстав відповідач Приходько С.М. вказав пункт перетину тимчасово непрацюючого пункту пропуску «Червонопартизанськ» замість «Довжанський» як була вказано у самій постанові, що знову вказує на те, що відповідачі не мають конкретних доказів про місце перетину кордону позивачем ОСОБА_1 а тільки знають назву тимчасово не працюючих пунктів пропуску з боку України на територіях які вважаються окупованими.

Суд повинен зазначити, що до спірних правовідносин не може бути застосований «Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затверджений постановою КМ України № 367 від 04.06.2015 року», оскільки даний Порядок стосується перетину адміністративного кордону вільної економічної зони "Крим" під час в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї громадян України. Мається певна правова колізія, оскільки відсутність Порядку, який зазначений у абзаці 3 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», приводить до неможливості застосування відповідальності за порушення абз.1 ст.12 вищезазначеного Закону. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з обставин скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

З таких підстав слід зробити висновок, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять посилання на належні докази підтвердження неправомірного перетину державного кордону України з тимчасово-окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово-непрацюючий пункт пропуску «Довжанський», а тому постанова про накладення адміністративного стягнення від 29 липня 2019 року № 002940, яким позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 71, 86, 159-163, 186 КАС України, ст.ст. 247, 268, 283 КУпАП.

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити. Скасувати постанову серії № 002939 від 29 липня 2019 року, винесену відносно ОСОБА_1 , щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя: С.І. Чехов