Справа № 701/1150/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у 1-й інстанції: Калієвського І.Д.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Справа № 701/1150/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до начальника Маньківського районного відділу

Державної виконавчої служби

Головного територіального управління юстиції

у Черкаській області Мельника Василя Володимировича

про скасування вимог та постанов і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельника Василя Володимировича (далі - відповідач) про:

- скасування вимог від 16.07.2019 р. про зобов`язання позивача перебувати за адресою, яка не належить йому як боржнику, та надати доступ до житла, яке йому не належить;

- скасування постанов від 29.07.2019 р. про відкриття виконавчого провадження, про розшук майна боржника, про приєднання виконавчого провадження № 59668891 до зведеного виконавчого провадження № 58724805;

- скасування постанови від 30.07.2019 р. про залучення працівників органів внутрішніх справ;

- скасування вимоги про зобов`язання з`явитися 29.08.2019 р. для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення;

- зобов`язання державного виконавця вчинити дії, передбачені п. 2 ч. 4 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повернення виконавчого документа та п.п. 7, 13 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» щодо закриття виконавчого провадження.

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2019 року провадження у справі було закрито у зв`язку з тим, що цей спір не підсудний місцевому загальному суду як адміністративному та підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства судом, який видав відповідний виконавчий лист, а саме Печерським районним судом м. Києва.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження, у межах якого прийняті оскаржувані позивачем постанови та вимоги, відкрито та здійснюється на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва, ухваленого у цивільній справі про стягнення з позивача заборгованості.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, наполягаючи на тому, що цей спір підсудний саме Маньківському районному суду Черкаської області як адміністративному, що предметом спору в цій справі є оскарження адміністративних штрафів та витрат виконавчого провадження, а інші позовні вимоги - похідні.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про закриття провадження в цій справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на безпідставності доводів апелянта та підсудності спору саме адміністративному суду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження, у межах якого посадовою особою ДВС прийнято оскаржувані позивачем у цій справі постанови та вимоги, відкрито на підставі виконавчого листа № 2-3373/11, виданого 10.04.2012 р. Печерським районним судом м. Києва, про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 299 670,00 грн.

Зазначений виконавчий лист виданий судом на виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі.

Нормативно-правове регулювання.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Згідно з п. 1 ч. 1 с. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частинами 1, 5 статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 статті 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що спеціальною законодавчою нормою чітко визначено підсудність спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця - до суду, яким видано виконавчий лист, що не суперечить викладеним вище нормам КАС України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є рішення посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання рішення Печерського районного суду м. Києва, ухваленого в цивільній справі.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такий спір підсудний саме Печерському районному суду м. Києва.

При цьому, апеляційним судом враховуються висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України», в якому Суд, зокрема зазначив, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а в рішенні Комісії Ради Європи від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria» («Занд проти Австрії») визначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Доводи апелянта про те, що цей спір підсудний Маньківському районному суду Черкаської області як адміністративному, є необґрунтованими з підстав, зазначених вище.

Твердження апелянта про те, що предметом спору в цій справі є оскарження адміністративних штрафів та витрат виконавчого провадження, а інші позовні вимоги - похідні, спростовуються матеріалами справи, зокрема безпосередньо його позовною заявою.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції спочатку було відкрито провадження за його позовною заявою, а потім закрито провадження у справі, є необґрунтованими, оскільки статтею 238 КАС України прямо передбачено повноваження суду закрити провадження у справі після його відкриття в разі встановлення відповідних правових підстав, передбачених вказаною нормою.

Крім того, апелянтом було подано клопотання про прийняття рішення по розгляду скарги та постановлення окремої ухвали, в якому він просить апеляційний суд ухвалити рішення за його вимогами, викладеними в позові, та постановити окрему ухвалу у відношенні начальника ДВС.

Однак, перевіривши доводи заявника, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення таких вимог відсутні, оскільки предметом апеляційного розгляду в межах даного провадження є процесуальна ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі, при перегляді якої апеляційний суд не наділений повноваженнями вирішувати спір по суті заявлених позовних вимог.

Щодо постановлення окремої ухвали колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 249 КАС України, постановлення окремої ухвали суду є повноваженням суду, що може бути реалізовано за наявності відповідних підстав, які в даному випадку колегією суддів не встановлені.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для закриття провадження в цій справі.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 11 листопада 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: