Справа № 816/999/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 р. Справа № 816/999/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року (ухвалене суддею Головко А.Б. в порядку письмового провадження) по справі № 816/999/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (в подальшому ГУПФУ в Полтавській області), в якому, з урахуванням подальших уточнень, просив: визнати протиправним обмеження належної позивачу пенсії максимальним розміром 70 % грошового забезпечення, вчиненого відповідачем під час виконання рішення суду по справі № 524/6964/17, та невиплату, перерахованої на виконання даного рішення суду пенсії за період 2016-2017 роки; зобов`язати відповідача на виконання рішення суду по справі № 524/6964/17 здійснити позивачу перерахунок пенсії з 01.01.2016 р., з урахуванням її розміру 77 % основних і додаткових видів грошового забезпечення, та здійснити виплату недоотриманих пенсійних виплат за період з 01.01.2016 р. не пізніше 25 числа місяця, в якому дане рішення суду набрало законної сили; зобов`язати відповідача після виконання рішення суду у даній справі здійснити позивачу перерахунок розмірів пенсії, встановлених внаслідок проведених її перерахунків 13.04.2018 р. та 08.11.2018 р., з урахуванням розміру пенсії, встановленої на виконання рішення суду у цій справі та здійснити виплату недоотриманих пенсійних виплат одним платежем за період з 01.01.2016 р. не пізніше 25 числа місяця, в якому це рішення суду набрало чинності.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 р. адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії відповідача щодо обчислення розміру пенсії за вислугу років позивачу при проведенні перерахунку пенсії 01.02.2018 р. з 01.01.2016 р. в розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення, здійсненого на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 р. у справі № 524/6964/17; визнано протиправними дії відповідача щодо невиплати перерахованої на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 р. у справі № 524/6964/17 пенсії позивачу за період 2016-2017 роки; зобов`язано відповідача здійснити виплату недоотриманих пенсійних виплат позивачу за період з 01.01.2016 р., з урахуванням раніше виплачених сум; в іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 р. в частині відмови в задоволенні позову та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі в частині, яка оскаржується, а в частині задоволення позовних вимог рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 р. в частині задоволення позову та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 р. у справі № 524/6964/17, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018 р., зобов`язано ГУПФУ в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 на підставі Довідки № 4/1210 від 15.05.2017 р. про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області, перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23.12.2015 р. № 900, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 р. № 988 та з урахуванням підвищення пенсії на 25 %, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 р. № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" та здійснити виплату неотриманої суми пенсійних виплат без обмеження будь-яким строком, починаючи з 01.01.2016 р., без обмеження граничного розміру.

Судовим розглядом встановлено, що 01.02.2018 р. на виконання вищевказаного рішення суду, позивачу перераховано пенсію з 01.01.2016 р. з розрахунку 70% грошового забезпечення, з урахуванням доплат розмір пенсії з 01.03.2018 р. склав 10937,83 грн.

На виконання вищевказаного рішення суду відповідачем здійснювався перерахунок пенсії позивачу: з 01.05.2018 р. у розмірі 10954,63 грн.; з 01.12.2018 р. у розмірі 10989,73 грн.; з 01.07.2017 р. у розмірі 11009,23 грн.; з 01.10.2017 у розмірі 11051,23 грн.

Відповідно до розрахунку пенсії позивача від 01.02.2018 р. на доплату пенсії за період з січня 2016 року по лютий 2018 року нараховано 156802,10 грн.

За результатами розгляду заяви позивача, листом ГУ ПФУ в Полтавській області № 1493/03-24/1 від 21.02.2018 р. ОСОБА_1 повідомлено, що йому проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. та основний розмір пенсії позивача склав 8452,50 грн. (12075,00 грн. х 70%, де 70% - максимальний розмір пенсії за вислугу років, передбачений статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у редакції, що діяла на момент перерахунку, встановленого судом 01.01.2016 р.), сума доплати у розмірі 156802,10 грн. буде зарахована на особистий рахунок позивача у березні 2018 року разом із пенсією.

Не погоджуючись з обмеженням пенсії максимальним розміром 70 % грошового забезпечення. позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв протиправно при обчисленні розміру пенсії за вислугу років позивачу під час проведення на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 р. у справі № 524/6964/17 перерахунку пенсії позивача 01.02.2018 р. з 01.01.2016 р. в розмірі 70%, а не 77 % відповідних сум грошового забезпечення позвача, а також не здійснення відповідних виплат. Відмовляючи у задоволенні інших позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для здійснення перерахунку та виплати позивачу розміру пенсії, встановленої на виконання рішення суду у цій справі та здійснити виплату недоотриманих пенсійних виплат одним платежем за період з 01.01.2016 р. не пізніше 25 числа місяця, в якому це рішення суду набрало законної сили, оскільки вказані вимоги є передчасними, а встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є правом, а не обов`язком суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: - особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процент.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII внесено зміни у частину другій статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" згідно яких цифри "80" замінено цифрами "70".

Призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" набрав чинності після призначення 17.11.2010 р. пенсії позивачу з розрахунку 77% розміру грошового забезпечення військовослужбовця, тобто, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Зміни до ч. 2 ст. 13 закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80%, а згодом 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на перерахунок пенсії з 01.01.2016 р. з урахуванням 77% розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018 р. у справі № 1640/2500/18 визнано протиправною бездіяльність ГУПФУ України в Полтавській області щодо обчислення розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2016 р. в розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язано ГУПФУ України в Полтавській області обчислити розмір пенсії за вислугу років позивачу при проведенні перерахунку його пенсії з 01.01.2016 р. у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення та провести виплату донарахованих сум. Також в цій постанові зроблено висновок про правомірність обмеження граничною сумою розміру пенсії позивача з 01.01.2016 р.

Тобто, рішенням суду, яке набрало законної сили, підтверджено право позивача на перерахунок пенсії з 01.01.2016 у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення розміру пенсії за вислугу років позивачу при проведенні перерахунку пенсії 01.02.2018 р. з 01.01.2016 р. в розмірі 70%, а не 77 % відповідних сум грошового забезпечення, здійсненого на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 р. у справі 524/6964/17, а також не здійсненню відповідних виплат.

Згідно із частиною другою статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлені строки, але не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія. Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду від 22.08.2018 р. № 649 встановлно механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Судовим розглядом встановлено, що заборгованість за період з 01.01.2018 р. по 23.10.2018 р. у розмірі 11505,42 грн. включено до реєстру сум, що утворилися внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на виконання рішення суду у справі № 1640/2500/18.

Проте, доказів здійснення таких виплат відповідачем до суду не надано, у зв`язку з чим, суд першої інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Полтавській області щодо невиплати перерахованої на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 р. у справі 524/6964/17 пенсії за період 2016-2017 роки та зобов`язання відповідача здійснити виплату недоотриманих пенсійних виплат за період з 01.01.2016 р., з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області після виконання рішення суду у даній справі здійснити йому перерахунок розмірів пенсії, встановлених внаслідок проведених її перерахунків 13.04.2018 р. та 08.11.2018 р., з урахуванням розміру пенсії, встановленої на виконання рішення суду у цій справі та здійснити виплату недоотриманих пенсійних виплат одним платежем за період з 01.01.2016 р. не пізніше 25 числа місяця, в якому це рішення суду набрало законної сили, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в їх задоволенні необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено в ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, за приписами частини 1 якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Аналіз вищезазначених норм вказує, що Кодексом адміністративного судочинства України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, встановити спосіб, строк і порядок виконання цього судового рішення, а також зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Крім того, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції позивачем не надано будь-яких доказів, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 р. не буде виконано в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 242, 243, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області- залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 по справі № 816/999/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді В.Б. Русанова Т.С. Перцова