Справа № 752/5417/19
Суддя: Чередніченко Н. П.
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/5417/19
Провадження № 2-а/752/431/19
РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції національної поліції України, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, інспектора 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Шотирьонка Володимира Володимировича, патрульного 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Горбаня Дмитра Івановича, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій та бездіяльності протиправними та стягнення матеріальної шкоди, -

встановив:

в березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів Департаменту патрульної поліції національної поліції України, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, інспектора 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Шотирьонка Володимира Володимировича, патрульного 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Горбаня Дмитра Івановича, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій та бездіяльності протиправними та стягнення матеріальної шкоди, в якому просив суд:

- визнати дії відповідачів Департаменту патрульної поліції національної поліції України, інспектора 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Шотирьонка Володимира Володимировича, патрульного 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Горбаня Дмитра Івановича, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції щодо складення відносно позивача 08.08.2018 року протоколу серії БД № 222830 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - протиправними;

- визнати бездіяльність відповідачів Департаменту патрульної поліції національної поліції України, інспектора 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Шотирьонка Володимира Володимировича, патрульного 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Горбаня Дмитра Івановича, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції щодо не складення 08.08.2018 року протоколу відносно іншого учасника - фактично винуватця ДТП ОСОБА_2 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - протиправною;

- стягнути із відповідачів Департаменту патрульної поліції національної поліції України, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції понесені позивачем матеріальні витрати в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних дій та бездіяльності відповідачів Департаменту патрульної поліції національної поліції України, інспектора 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Шотирьонка Володимира Володимировича, патрульного 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Горбаня Дмитра Івановича, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції в розмірі 4206,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 08.08.2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода та відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 222830. Однак, внаслідок протиправних та не професійних дій поліцейських щодо вірної оцінки обставин зазначеної аварії, ігнорування доводів позивача, відносно позивача було складено незаконний протокол, а відносно іншого учасника аварії - протокол про адміністративне правопорушення вчасно складено не було. Позивач з метою доведення своєї невинуватості у справі про адміністративне правопорушення вимушений був звернутись за правовою допомогою та замовив проведення експертизи, оплативши її. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/17483/18, провадження у справі відносно ОСОБА_1 було закрито, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а також постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/25054/18, ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач вказує, що інспекторами на місці аварії неналежним чином були зібрані докази та, останні, необ`єктивно оцінені, внаслідок чого відносно нього, з порушенням вимог закону, було складено протокол про адміністративне правопорушення, а відносно дійсного винуватця ДТП - протокол в той же день складено не було. В результаті неправомірних дій та бездіяльності інспекторів поліції, позивач вимушений був витрачати кошти з метою доведення в суді своєї невинуватості, однак, відповідач ДПП УПП у м. Києві на його звернення відмовився відшкодовувати завдані матеріальні збитки, оскільки, дії співробітників поліції щодо оформлення матеріалів аварії незаконними не визнавались, а відтак відсутні підстави для відшкодування матеріальної шкоди. З огляду на викладене, а також зважаючи на те, що внаслідок не професійних, протиправних дій та бездіяльності інспекторів позивачу було завдано матеріальні збитки, та, останній, вимушений був звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом та просив суд визнати дії по складенню відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та бездіяльність по не складенню протоколу про адміністративне правопорушення відносно дійсного винуватця аварії протиправними, а також відшкодувати завдані збитки в примусовому порядку.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.03.2019 року, у відкритті провадження у справі було відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2019 року, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20.03.2019 року було скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2019 року, було вирішено перейти зі спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в ньому підстав, одночасно зазначивши, що саме внаслідок протиправних та не професійних дій інспекторів поліції відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього судом було закрито, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, однак, ним були понесені матеріальні витрати, які мають бути відшкодовані відповідачами.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції національної поліції України в судове засідання не з`явився. До суду надіслав письмовий відзив на позов, відповідно до якого просив в задоволенні позову відмовити, оскільки, зокрема, даний позов не є адміністративним, оскільки відповідачем при складенні протоколу здійснювались не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні, які підлягають оцінці та врахуванню, як одного із доказів при розгляді справ про адміністративне правопорушення судом або іншою уповноваженою особою під час розгляду справи. Питання розгляду та надання оцінки доказам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення і діям співробітників патрульної поліції по його складенню здійснюються під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності на загальних підставах.

Інші відповідачі явку своїх представників в судове засідання не забезпечили. Про розгляд справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Відзиви на позов до суду не надходили.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

Згідно зі статтями 6, 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктами 2, 3 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу III Положення про управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 07.11.2015 № 1/2 із змінами УПП у м. Києві ДПП відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, у випадках передбачених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Крім того, відповідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлений причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративне розслідування являє собою адміністративно-процесуальну процедуру, що складається із сукупності адміністративно - процесуальних дій, спрямованих на збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративне розслідуваний проводиться з метою виявлення додаткових обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тобто обставин, які не встановлюються в протоколі і не встановлюються у повному обсязі при попередній перевірці.

При цьому, ч. 1 ст. 246 КУпАП передбачає, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Положеннями ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративно, правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою. яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також, працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки. відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, дані, що містяться в протоколі, відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами, які підлягають оцінці судом в порядку ст. 252 цього ж кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідність та законність дій щодо складання протоколу та долучення до матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності інших доказів має оцінюватись судом (суддею), в провадженні якого знаходиться матеріал про притягнення особи до адміністративної відповідальності, у сукупності з іншими доказами відповідно до процесуального закону.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.10.2018 року у справі № 752/17483/18, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП було закрито, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2019 року у справі № 752/25054/18, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, та провадження у справі закрито, в зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Із вказаних постанови вбачається, що 08.08.2018 року о 10-00 год. в м. Києві по вул. Васильківській, 94 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та мотоциклу «Ямаха» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

З позову вбачається, що позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, а також визнати протиправною бездіяльністю щодо невчасного складення протоколу відносно іншого учасника ДТП, що фактично призвело до понесення позивачем матеріальних витрат, однак, копії протоколів та документів, на підставі яких останні були складені до матеріалів справи долучено не було, та будь-яких клопотань в цій частині з боку позивача в ході розгляду справи заявлено не було.

Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви та наданих позивачем пояснень, останній зазначає, що відповідач своїми незаконними діями при складанні протоколу відносно нього та бездіяльності щодо вчасного не складення протоколу відносно іншого учасника ДТП суттєво порушив його права, як особи яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки, він не є особою, яка є винною у вчиненні аварії.

Крім того, виходячи зі змісту позовної заяви фактично вбачається, що позивач не погоджується та заперечує проти порушення ним правил дорожнього руху і вважає, що протокол складено відносно нього безпідставно.

Вирішуючи даний спір, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 19 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно зі ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ст.124 КУпАП здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів (ст. 221 КУпАП).

Суд звертає увагу на те, що факт складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про фактичну вину особи в дорожньо-транспортній пригоді.

Аналіз викладеного свідчить, що правильність складання протоколів зобов`язаний перевіряти орган, до компетенції якого віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення, в якій протокол є доказом.

Разом з тим, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення є носієм доказової інформації, яка в подальшому може бути використана органом, який здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення в діях особи.

З аналізу наведеного слід дійти висновку про те, що протокол лише фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, а права та обов`язки для суб`єкта, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі протоколу, тобто в даному випадку це є постанова.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення і дії посадових осіб із включення до такого протоколу певних висновків не породжують правових наслідків для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто не змінюють стану його суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків.

Права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Таким чином, ані протокол, ані дії посадових осіб із його складання не породжують правових наслідків для позивача, тобто не змінюють стану його суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків для нього, тобто не порушують права особи.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в п. 17 Постанови Верховного Суду (від 10.05.2018 р., справа № 760/9462/16-а), адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства.

При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 18 вищевказаної Постанови, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

З вищевикладеного слідує, що оскаржувати особа може рішення (постанову) суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, в даному випадку позивач оскаржує дії відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та вчасне не складення протоколу відносно винуватця аварії, які тільки фіксують факт вчинення адміністративного правопорушення, а не факт накладення або не накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд зазначає, що повноваження поліцейського щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення передбачені ст. 124 КУпАП передбачені ч. 2 п. 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року та ст. 255 КУпАП, а тому відповідач при складанні оскаржуваних протоколів про адміністративні правопорушення діяв в межах своїх повноважень.

Також слід зауважити, що протокол про адміністративне правопорушення та дії поліцейського щодо його складання не є окремим предметом оскарження в адміністративному судочинстві, оскільки такі дії не відповідають вимогам ст. 19 КАС України, а тому доводи сторони позивача, зокрема, про відсутність правових підстав для складання протоколу відносно нього та інші доводи позивача не можуть розглядатись в межах даної справи, тобто в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючив викладене, діючи в межах наданих адміністративному суду повноважень, проаналізувавши наведені позивачем доводи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов в частні визнання дій та бездіяльності відповідачів протиправною є безпідставним, необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

З урахуванням того, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову щодо визнання дій та бездіяльності протиправною, суд не вбачає підстав для задоволення позову і в іншій частині заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 241,242 КАС України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції національної поліції України, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, інспектора 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Шотирьонка Володимира Володимировича, патрульного 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Горбаня Дмитра Івановича, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій та бездіяльності протиправними та стягнення матеріальної шкоди, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.П. Чередніченко