Справа № 308/6054/19
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/6054/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Торчинович Н.М., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Чопського прикордонного загону Рапіта О.В., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чопського прикордонного загону, відділу прикордонної служби «Ужгород» 1-ї кат (тип Б) , посадової особи - інспектора прикордонного контролю 1-ї кат. 3-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Ужгород» (тип А) відділу прикордонної служби «Ужгород» 1-ї кат. (тип Б) старшого прапорщика Пахній Валерія Івановича про визнання незаконною та скасування Постанови №014590 про накладення адміністративного стягнення від 21.05.2019 р. та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення в порядку адміністративного судочинства,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 04 листопада 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 08 листопада 2019 року.

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Чопського прикордонного загону, відділу прикордонної служби «Ужгород» 1-ї кат (тип Б) , посадової особи - інспектора прикордонного контролю 1-ї кат. 3-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Ужгород» (тип А) відділу прикордонної служби «Ужгород» 1-ї кат. (тип Б) старшого прапорщика Пахній Валерія Івановича про визнання незаконною та скасування Постанови №014590 про накладення адміністративного стягнення від 21.05.2019 р. та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення в порядку адміністративного судочинства, у якому просив суд скасувати постанову № 014590 від 21.05.2019 р., якою мене незаконно оштрафовано на 1700 грн. та закрити провадження по адміністративній справі відповідно до п. 1 спи 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вимоги позову мотивовано тим, що ОСОБА_3 21 травня 2019 року, близько 14-00 к.ч. керуючи автомобілем RENAULT TALISMAN, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи на словацько- українському кордоні в межах контрольно-пропускного пункту «Ужгород - Вишнє Нємецьке» пройшов митний огляд та оформлення у напрямку на виїзд з України по зеленому коридору. Напередодні ОСОБА_4 підрахував кількість днів перебування в Україні, уважно роздивляючись відмітки/печатки у своєму паспорті для виїзду закордон. Вийшло 56 днів протягом останніх 180 днів, тому він не очікував притягнення до адміністративної відповідальності. З незрозумілих причин інспектор прикордонного контролю 1-ї кат. 3-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Ужгород» (тип А) відділу прикордонної служби «Ужгород» 1-ї кат. (тип Б) старший прапорщик Пахній Валерій Іванович виніс оскаржувану незаконну постанову №014590 про нібито перевищення ОСОБА_4 встановленого законодавством України строку тимчасового перебування іноземців на території України. Йому невідоме місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки весь час ОСОБА_4 не покидав салону власного автомобіля, і постанову йому принесли до водійських дверей та вручили через опущене бокове скло. При цьому права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП ОСОБА_4 не були роз`ясненні до початку розгляду нібито справи, не було надано ніяких фото та відео документів, і не залучено свідків, що могли би підтвердити порушення, не враховано обтяжуючих чи пом`якшуючих обставин справи, зокрема той факт, що особа вперше притягається до адміністративної відповідальності. Доводи про кількість днів перебування згідно відміток у паспорті взяті до уваги не були та в тексті постанови відображені не виявилися.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.06.2019 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу термін для усунення недоліків.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, постановлено призначити справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив такі задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві. Просив врахувати, що не зважаючи на заперечення проти вчинення адміністративного правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу йому не було наведено жодних доказів.

Представником відповідача Чопського прикордонного загону Рапіта О.В. в судому засіданні подано письмові пояснення від 03.10.2019, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Чопського прикордонного загону Рапіта О.В. та відповідач ОСОБА_2 заперечили проти задоволення позовної заяви та просили відмовити у задоволенні вимог позову, зазначивши, що стягнення накладено правомірно та в межах повноважень інспектора Пахній В.І., оскільки при занесені даних про ОСОБА_4 , як особи, що перетинає державний кордон України до бази даних «Ризик» відбулось спрацювання щодо перевищення терміну перебування на території України. Виявлено перевищення дозволеного строку на 3 (три) дні. Будь-яких відміток в паспорті щодо подовження терміну перебування на території України в паспортному документі не було, тому на підставі викладених фактів відносно громадянина ОСОБА_4 винесено постанову від 21.05.2019 за ч.2 ст. 203 КУпАП, відповідно якої ОСОБА_4 притягнений до адміністративної відповідальності із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн.

Заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх поданими доказами, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Встановлено, що ОСОБА_3 21 травня 2019 року, близько 14-00 к.ч. керуючи автомобілем RENAULT TALISMAN, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи на словацько- українському кордоні в межах контрольно-пропускного пункту «Ужгород - Вишнє Нємецьке» пред`явив на паспортний контроль паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 13.12.2018 BELUGYMINISZTERIUM, ІД картка RZ7456961, видана ОСР Trnava. Виходячи з цього вимоги Постанови КМУ №150 «Про затвердження порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та ОБГ на території України» поширюються на громадянина ОСОБА_3 .

Частиною другою ст.203 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за недодержання іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку реєстрації або проживання на території України за недійсними документами чи документами, строк дії яких закінчився, або порушення встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Пунктом 3 ч. 5 ст. 2 Закону України "Про прикордонний контроль" встановлено, що прикордонний контроль забезпечується шляхом створення та використання бази даних про осіб, які перетнули кордон, вчинили правопорушення, яким не дозволяється в`їзд в Україну або яким тимчасово обмежено право виїзду з України, а також інших передбачених законом баз даних.

Відповідно до п. 2.8.2 розділу II Інструкції з організації здійснення перевірки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України N 407 від 05.06.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.06.2012 року за N 1083/21395 - виконання вимог щодо дотримання встановлених законодавством правил і строків перебування на території України підраховується автоматизовано відповідно до положення про базу даних "Відомості про іноземців та осіб без громадянства, які перевищили термін реєстрації паспортних документів".

Відповідно до п. 4 наказу Адміністрації ДПС України N 444 від 27.05.2008 року, зареєстрованого в Мінюсті України 23.06.2008 року за N 549/15240 уповноважена особа Державної прикордонної служби України в разі виявлення іноземців та осіб без громадянства за базою даних "Відомості про іноземців та осіб без громадянства, які перевищили термін реєстрації паспортних документів в Україні" під час здійснення прикордонного контролю, повинна забезпечити при виїзді з України - з`ясування обставин адміністративного правопорушення та здійснення провадження у справі у відповідності до Закону.

З матеріалів справи вбачається, що позивач допустив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.203 КУпАП - порушення встановленого терміну перебування в Україні понад 90 днів протягом 180 днів.

Разом з тим, відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 279 КУпАП головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст.254КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно з ст. 276 Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Суд зазначав у наведеному Рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п. 2.2 Рішення).

Також Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому скороченому провадженні. При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов`язковою і має передувати такому розгляду справи.

Частиною 1 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Протокол не складається в разі вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.203 КУпАП (зокрема ч.2 ст 203 КУпАП) (у випадках виявлення цих правопорушень в пунктах пропуску через ДКУ) якщо особа не оспорює допущене порушення та накладене адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Суд зазначає, що процедурні порушення не повинні сприйматись як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про адміністративні правопорушення рішення. Натомість, вчинені суб`єктом владних повноважень процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову було винесено відповідачем на місці вчинення правопорушення без складання адміністративного протоколу, однак позивач обставини справи та свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП не визнав, крім того, не погодився з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу, про що зазначив у позовній заяві та в судовому засіданні.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із змісту оскарженої постанови вбачається, що остання не містить посилання, на докази, на які в судовому засіданні посилається представник відповідача та не додано жодних доказів складання протоколу.

Отже, посадовою особою ДПС при виявлені правопорушення, фіксації даного правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст. 258 КУпАП, оскільки після виявлення факту вчинення правопорушення посадова особа зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

За змістом ч. 5 ст.258 КУпАП, з урахуванням того, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 оспорив допущене порушення і адміністративне стягнення, що на нього накладається посадова особа ДПС був зобов`язаний складати протокол про адміністративне правопорушення щодо позивача.

З письмових пояснень представника Чопського прикордонного загону Рапіта О. від 03.10.2019 встановлено, що при занесені даних про ОСОБА_4 , як особи, що перетинає державний кордон України до бази даних «Ризик» відбулось спрацювання щодо перевищення терміну перебування на території України. Виявлено перевищення дозволеного строку на 3 (три) дні. Будь-яких відміток в паспорті щодо подовження терміну перебування на території України в паспортному документі не було. Тому на підставі викладених фактів відносно громадянина ОСОБА_4 інспектором прикордонного контролю Пахній В.І. складено постанову від 21.05.2019 за ч.2 ст. 203 КУпАП, відповідно якої ОСОБА_4 притягнений до адміністративної відповідальності із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн.

При цьому, як зазначає позивач, та підтверджується оскаржуваною постановою, посадова особа ДПС взагалі не посилався на покази якихось баз даних або результатів якихось перевірок, як на належний доказ наявності вини позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обгрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Доказів надання позивачу можливості в повному обсязі скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та того, що права при розгляді справи про адміністративне правопорушення були роз`яснені позивачеві під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем суду не надано. Оскаржувана постанова не містить вказаних відомостей.

Крім того, відповідно до п. 6, п. 7, розділу IV Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, зареєстрованої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 вересня 2013 року № 898 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 грудня 2018 року № 1046), постанова підписується посадовою особою, уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопорушення, та скріплюється (за наявності) печаткою відповідного органу (підрозділу) охорони державного кордону. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Разом з тим, відповідачем не надано суду оскаржуваної постанови, яка скріплена печаткою відповідного органу.

Відтак встановлено, що прийняттям спірної постанови відповідачем було порушено, гарантоване статтями 280, 251 КпАП України, право позивача на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також підтвердження або спростування таких обставин належними доказами, за захистом якого особа звернулася до адміністративного суду. А тому вказані обставини безумовно свідчать про порушення відповідачем норм чинного законодавства та ставить під сумнів правомірність оспорюваної постанови.

Слід також зазначити, що Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 р. по справі № 337/3389/16-а).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих сторонами доказів, повно та всебічно з`ясувавши дійсні обставини, що мають значення для вирішення справи, доходжу висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Оскільки адміністративне правопорушення було вчинено 21.05.2019 року, тобто двомісячний строк накладення адміністративного стягнення закінчився, то рішення суб`єкта владних повноважень (постанова у справі про адміністративне правопорушення) підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ст. 38 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до вимог ст.ст.3,19 Конституції України та керуючись ст.ст.2,3,5-6,241-250 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Чопського прикордонного загону, відділу прикордонної служби «Ужгород» 1-ї кат (тип Б) , посадової особи - інспектора прикордонного контролю 1-ї кат. 3-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Ужгород» (тип А) відділу прикордонної служби «Ужгород» 1 -ї кат. (тип Б) старшого прапорщика ОСОБА_6 Івановича про визнання незаконною та скасування Постанови №014590 про накладення адміністративного стягнення від 21.05.2019 р. та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення в порядку адміністративного судочинства - задовольнити.

Постанову №014590 про накладення адміністративного стягнення від 21.05.2019 року ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 203 КУпАП скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош