Справа № 186/1643/19
Суддя: Янжула С. А.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/1643/19
Провадження №2-а/0186/26/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді Янжули С.А.,

секретар - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та начальника СРПП №3 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Тупіки Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 04 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та начальника СРПП №3 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Тупіки О.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 04 жовтня 2019 року..

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 жовтня 2019 року о 15:20 годині він керував автомобілем "Фольксваген" д/н НОМЕР_1 по вул.Шахтарської Слави, повертав ліворуч на вул.Чайковського, м.Першотравенська, Дніпропетровської області та подав світловий показник повороту.

В цей час був зупинений патрульним екіпажем Першотравенського ВП у складі Тупіки О.О. та Воробйова І.С. , які не повідомили його про причини зупинки. Він намагався дізнатися в них причину зупинки, які ПДР України порушив, однак вони причину зупинки не пояснили, стали вимагати в нього документи на автомобіль, водійське посвідчення та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Він показав їм всі запитувані документи. Однак, відповідач Тупіка О.О. виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності серії ДП18 №360361 за порушення п.9.11 ПДР України - відсутність страхового полісу по ч.1 ст.126 КУпАП та порушення інших ПДР України - не вмикання світлового показнику повороту при повороті по ч.2 ст.122 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Вважає постанову необґрунтованою, оскільки відповідач Тупіка О.О. не показав йому належним чином здійснений відеозапис порушення по ч.2 ст.122 КупАП, наявний був лише запис з мобільного телефону, що не є належним доказом. Таким чином, зупинили його без поважної на те причини, а в разі зупинення без причини, він не зобов`язаний і надавати документи для перевірки. При цьому, всі документи, що просив надати відповідач Тупіка О.О. , ним були надані відповідачу.

Просить суд скасувати постанову від 04 жовтня 2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №360361, по ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП та закрити справу.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити, також зазначив, що він подавав світловий сигнал повороту за 25 м в умовах міста, а в його ситуації там було всього 20 м до повороту, в нього страховий поліс мав технічну, письмову, графологічну помилку з вини дівчини-заповнювача полісу, відповідач зупинив його незаконно, неправомірно та безпідставно.

Представник відповідача - Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач - начальник СРПП №3 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції Тупіка О.О. в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. Відповідно до пункту 1.3 ПДР України - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих, а також бути взаємно ввічливими. Відповідно до пункту 9.4 ПДР України водії зобов`язані подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м. у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Вважає, що притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП є законним, обґрунтованим та доведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 360361 від 04 жовтня 2019 року не підлягає скасуванню з наступних підстав.

04 жовтня 2019 року о 15:20 годині під час несення служби працівниками СРПП №3 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області по вул. Шахтарської Слави, біля буд. №3, м.Першотравенська, Дніпропетровській області був помічений транспортний засіб "Фольксваген", державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по проїзній частині вулиці, в напрямку вул. Молодіжна, м. Першотравенська та здійснив поворот ліворуч між розривами проїзної частини, при цьому, згідно п.9.4 ПДР України, завчасно не ввімкнув лівий світловий покажчик повороту, що і стало причиною зупинки транспортного засобу, згідно п.4 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію України», а не як зазначено в адміністративній позовній заяві позивачем.

Після чого, позивачу було роз`яснено причину зупинку, а в подальшому було перевірено його відповідні документи згідно пункту 2.1 ПДР України та повідомлено про початок розгляду справи стосовно порушення ПДР України, яка, згідно ст. 222 КУпАП, розглядається Національною поліцією. Після чого, згідно п.2.4 ПДР України ОСОБА_1 не мав при собі відповідні документи згідно п.2.1, а саме: полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водію Прокопцю було роз`яснено його права, згідно ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції Украйни та була винесена письмова постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 360361 від 04 жовтня 2019 року.

Так як водій ОСОБА_1 не визнав свого правопорушення, за незнання елементарних пунктів ПДР України, а саме: пунктів 9.4 та 2.1 (додатки) ПДР України, до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи приписи ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як встановлено судом, відносно позивача відповідачем - начальником СРПП №3 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Тупікою О.О. 04 жовтня 2019 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №360361, згідно якої, 04 жовтня 2019 року о 15 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Wolkswagen Golf", державний номер НОМЕР_1 , по вулиці Шахтарської Слави, м.Першотравенська, при повороті ліворуч завчасно не ввімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив п.9.4 В ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Також, водій ОСОБА_1 на вимогу поліцейського, не надав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

На підставі даних порушень позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Таким чином, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку та по ч.1 ст.126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

В постанові зазначено дані про особу, що притягується до адміністративної відповідальності, серію та номер посвідчення водія, суть правопорушення, відмітка про вручення ОСОБА_1 копії вказаної постанови 24 жовтня 2018 року під підпис, на зворотній стороні оскаржуваної постанови, яка була вручена ОСОБА_1 , перелічені всі права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема і ст.63 Конституції України.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Частиною 1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тобто, належним доказом правопорушення є фото або відеофіксація вчиненого правопорушення.

Що стосується позовних вимог позивача в частині безпідставності притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно пункту 1.3 ПДР України - учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно пункту 9.4 ПДР України подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

З доданого до матеріалів справи відео-доказу правопорушення вбачається, що 04 жовтня 2019 року о 15:20 годині під час несення служби працівниками поліції біля будинку №3 по вул.Шахтарської Слави, м.Першотравенська, Дніпропетровської області був помічений автомобіль марки "Wolkswagen Golf", державний номер НОМЕР_1 , який рухався по проїзній частині вулиці в напрямку вул.Молодіжна, м.Першотравенська. При здійсненні повороту ліворуч, між розривами проїзної частини, згідно п.9.4 ПДР України, водій завчасно, (не менше ніж за 50 м в населеному пункту), не ввімкнув лівий світловий покажчик повороту. Він ввімкнув його, приблизно за 20 м до здійснення повороту, що не заперечує і сам водій в своїй заяві від 11 листопада 2019 року.

Таким чином, належним та допустимим доказом по справі підтверджено, що ОСОБА_1 порушив п.9.4 ПДР України, а отже вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Саме порушення п.9.4 ПДР України стало причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1

Що стосується позовних вимог в частині необґрунтованості притягнення до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.126 КУпАП.

Сторонами не заперечується факт не пред`явлення позивачем, на вимогу відповідача, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач посилається на те, що ця вимога є незаконною та безпідставною.

Відповідно до "Правил дорожнього руху України" п.2.1 - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п.2.4 Правил на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: a) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Стаття 126 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Кожен водій транспортного засобу повинен мати при собі та пред`явити для перевірки посадовими особами поліції перелічені документи: посвідчення водія відповідної категорії, талона на нього, реєстраційних та інших документів, що підтверджують право користування чи розпорядження транспортним засобом, а так само поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР України і передати для перевірки зазначені документи.

Об`єктивна сторона правопорушення - керування транспортними засобами водіями, які не мають при собі або не пред`явили чи не передали для перевірки вказані документи.

Вищезазначені правопорушення вчиняються у формі бездіяльності.

Згідно п.21.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо - транспортних пригод.

Пунктами 21.3, 21.4 вказаного Закону передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду №465/6677/16-а від 21 листопада 2018 року.

Оскільки відповідачем було законно зупинено позивача за порушення останнім п.9.4 ПДР України, то він і мав право вимагати для перевірки, відповідно до п.2.1 ПДР України, страховий поліс. В зв`язку з тим, що позивач відмовився надавати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, його було притягнуто до адміністративної відповідальності й по ч.1 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 , відповідно до ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", було зупинено відповідачем з підстав того, що він порушив п.9.4 ПДР України, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду справи. Відповідачем складено постанову про накладення адміністративного стягнення на позивачу за це порушення ПДР України. На вимогу поліцейського, позивач надав посвідчення водія, про що зазначено в постанові, але не надав чинний поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що і передбачена адміністративна відповідальність по ч.1 ст.126 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладено відповідачем на позивача у відповідності до санкцій вказаних статей.

Доказів того, що на момент перевірки документів позивача відповідачем, ним було пред`явлено чинний поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суду не надано. Посилання позивача на те, що відповідачем при винесенні постанови не було додано жодного доказу на підтвердження вчинення правопорушення та не роз`яснені його права та обов`язки, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Згідно ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, суд вважає постанову від 04 жовтня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП законною та такою, що не підлягає скасуванню, а в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Відповідно ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд враховує як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В даній справі судові витрати складаються із судового збору.

За статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Зокрема, Закон № 3674-VI визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

За статтями 1, 2 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У контексті наведених вище законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно ч.4 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

В ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" наведено перелік справ за подання яких судовий збір взагалі не справляється, а ст.5 Закону містить перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду.

Позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову даної категорії до суду та за оскарження рішення суду в судах вищих інстанцій.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову у повному обсязі, з нього підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 гривень на користь держави.

Згідно ст.286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9, 14, 77, 122, 123, 243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної ОСОБА_1 до Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та начальника СРПП №3 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Тупіки Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 04 жовтня 2019 року - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 768 (семиста шістдесяти восьми) гривень 40 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.А.Янжула.