Справа № 280/647/19
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/647/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Лащенко Р.В.,

за участю сторін (представників): представник відповідача, представник позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного Управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019р. (суддя 1-ї інстанції Татаринов Д.В.) в адміністративній справі №280/647/19 за позовом Фермерського господарства "Кривохатько В.В." до Головного Управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 07 листопада 2018 року, № від 17 січня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з рішеннями контролюючого органу прийнятими за результатами перевірки, оскільки такі не ґрунтуються на доказах та нормах чинного законодавства.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019р. позов задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у ході розгляду справи, на думку відповідача, не було спростовано висновків перевірки щодо виявлених порушень, а отже не спростовані доводи контролюючого органу щодо заниження позивачем податкових зобов`язань. Штрафні санкції щодо несвоєчасного перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, нараховано у відповідності до норм ПК України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиву зазначає, що доводи відповідача не ґрунтуються на доказах, а тому є недоведеними.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав просив її задовольнити з підстав в ній викладених.

Представник позивача в судовому засіданні у задоволенні скарги просив відмовити. Зазначив, що всі доводи викладені у відзиву.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідачем в період з 07.09.2019р. по 11.10.2018р. була проведена планова документальна виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2015 року по 30 червня 2018 року, та з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску за період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2018 року за результатами якої складено акт №625/08-01-14-02/19266077 від 19 жовтня 2018 року.

Перевіркою встановлено зокрема порушення позивачем вимог:

- пункту 185.1 статті 185, пункту 187, пункту 188.1, пункту 192, пункту 198.5, статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2, пункту 200.4 статті 200, пункту 201.4, пункту 201.15 статті 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 3 953 357,00 грн. та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 533 783,00 грн.

- пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 ПК України, а саме відсутність реєстрації податкової накладної на операцію, яку не складено за липень 2017 року на суму 901 881,00 грн.

- пункту 186.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за період з 01 липня 2015 року - по 01 липня 2018 року у сумі 53 313,96 грн.

За результатами перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення. від 06 листопада 2018 року № , №, № від 07 листопада 2018 року № , № .

За наслідками розгляду скарги позивача в адміністративному порядку, ДФС України частково задоволено відповідну скаргу позивача, скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 06 листопада 2018 року № , скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 06 листопада 2018 року № , № в частині висновків акту перевірки щодо заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість 3 945 081, 00 грн., а в іншій частині зазначені податкові-повідомлення рішення та податкові повідомлення рішення від 07 листопада 2018 року № , № залишено без змін.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 17.01.2019р. № за платежем з податку на додану вартість, прийнятого з урахуванням результатів розгляду скарг, та від 07.11.2019р. № про нарахування штрафних санкцій на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України , позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, скасував оскаржені податкові повідомлення-рішення, посилаючись на ту обставину, що відповідачем не доведені порушення визначені актом перевірки, а штрафні санкції нараховані у порушення норм ПК України.

Колегія суддів суду апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову враховуючи наступне.

Судом встановлено, що за результатами проведеної планової документальної виїзної перевірки, відповідачем було встановлено, з урахуванням розглянутих скарг в порядку адміністративного оскарження, порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 187, пункту 188.1, пункту 192, пункту 198.5, статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2, пункту 200.4 статті 200, пункту 201.4, пункту 201.15 статті 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 296270грн.

До такого висновку перевіряючи дійшли з підстав понаднормованого використання озимої пшениці при списанні (для посіву), недоведеності використання добрива Хорнес 90%, а також не доведено використання ячменя для посіву.

Також встановлено несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01 липня 2015 року - по 01 липня 2018 року у сумі 53 313,96 грн., чим порушено пункту 186.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України, у зв`язку з чим, відповідно до п.127.1 ст. 127 ПК України нараховано штрафні санкції.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Щодо посилання відповідача, як на заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість понаднормативне списання насіння озимої пшениці, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно даних підприємства, зокрема статистичної звітності форма №29-сг затвердженої наказом Держкомстату України від 14 червня 2013 року № 181 Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, актів витрат насіння та садивного матеріалу під посівами озимої пшениці знаходились у Вільнянському районі поля загальною площею (далі зазначений рік збору врожаю): 2015 рік 2 116,48 га. 2016 рік 1 959,25 га, 2017 рік 1 803,98 га та у Оріхівському районі загальною площею: 2015 рік 2 094,57 га, 2016 рік 2 285,98 га, 2017 рік 567,1 га.

Згідно актів списання посівного матеріалу та даних бухгалтерського обліку підприємства, зокрема дебетового сальдо по pax. 231 в розрізі видів насіння, Дт pax. 231 Кт pax. 27 встановлено, що посівна норма озимої пшениці складала: 2014 рік (збір врожаю 2015 рік) 385 кг/га, 2015 рік (збір врожаю 2016 рік) 440 кг/га, 2016 рік (збір врожаю 2017 рік) 360 кг/га.

Крім того, позивач зазначає, що керівником підприємства, з урахуванням кліматичних та інших причин, були прийняті накази норм висіву, які і використовує суб`єкт господарювання. (а.с. 79, 80).

На запитання суду представник позивача зазначив, що наявність таких наказів не означає, що норма висіву завжди використовувалась максимальній нормі, це може бути і нижчою.

Враховуючи зазначене порушення у акті перевірки та надані суду докази, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем не доведено безпідставне використання (списання) посівного матеріалу позивачем, крім того, податковим органом, як пояснив представник, для обрахунку вартості безпідставного списання такого обиралась вартість пшениці на час посіву. Проте на думку суду відповідачем не враховано та не встановлено, походження посівного матеріалу (можливо урожай минулого року або придбаний посівний матеріал).

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено порушення щодо понаднормативного списання насіння озимої пшениці.

Щодо посилань податкового органу в акті перевірки на те, що підприємством не доведено використання гербіциду Харнес 90%.

Відповідач обґрунтовуючи таке порушення посилається на таку обставину, що згідно актів списання мінеральних добрив та засобів захисту рослин від 31 травня 2016 року №№ СпТ-000409, СпТ-000411) встановлено списання засобу (ґрунтовий гербіцид для боротьби з дводольними та злаковими бур`янами) для обробки ґрунту Харнес 90% к.е. в т. ч. в травні 2016 року на загальній земельній площі 182,76 га в т.ч. Єгорівка № 19 152,12га і Вільне 30,64 га в кількості 274 л. на суму 60 652,64 грн. Проте обробку харнесом позивач здійснив у травні 2016р. на ділянках де була засіяна пшениця.

Судом встановлено, що позивачем підтверджується використання у своїй господарській діяльності Харнесу 90% к.е. в т. ч. в травні 2016 року на загальній земельній площі 182,76 га (в т.ч. Єгорівка № 19 152,12га і Вільне 30,64 га в кількості 274 л. на суму 60 652,64 грн. на що підприємством надані пояснення щодо використання гербіциду Харнес 90% в боротьбі проти маковим бур`яном.

Так, відповідно до інструкції вказаного гербіциду, яка є загальнодоступна з мережі Інтернет, такий найкраще застосовувати відразу ж після висіву, до появи сходів культури, під боронування.

Проте відповідач не надав докази, що на час використання відбувся сход культури на земельних масивах, вказаних у акті перевірки, або неможливого застосування такого гербіциду, після сходу культури, оскільки в інструкції вказано про найкращий час його застосування, а не можливості застосовувати в інший період.

Таким чином доводи відповідача щодо недоведеності використання гербіциду позивачем, є помилковими.

Щодо недоведеність позивачем використання 286750 кг ячменю на суму 630850 грн. в господарській діяльності.

До такого висновку відповідач дійшов з тих підстав, що згідно бухгалтерської документації позивача, встановлена кількість ячменю була висіяна на земельних ділянках з посівом пшениці.

Позивач обґрунтовуючи використання такої зазначає, що підприємством з підстав низькою схожістю пшениці, було прийнято рішення здійснити підсів на відповідній площі ячмінь ярий.

Зібраний врожай насіння оприбутковувався в бухгалтерському обліку позивача у відповідності до умов затвердженої облікової політики як «суржик» (суміш пшениці та ячменю), що не суперечить приписам законодавства України, тобто використання ячменю у відповідній кількості є обґрунтованим.

Оприбуткування такого врожаю позивачем як «суржик» (суміш пшениці з ячменем) підтверджується і актом перевірки.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено невикористання ячменю у господарській діяльності.

Що стосується нарахованих штрафних санкцій відповідно підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України: підприємством ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО КРИВОХАТЬКО В.В." () за несвоєчасно перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб за період з 01 липня 2015 року - по 01 липня 2018 року у сумі 38291,02 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до підпункту "а" пункту 176.2. статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено положеннями статті 168 ПК України.

Відповідно до підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до положень підпункту 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 ПК України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Види та розмір відповідальності за порушення податкового законодавства визначені у главі 11 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, встановлених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

В той же час, пунктом 127.1 статті 127 ПК України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплати (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Таким чином, диспозиція статті 127 ПК України передбачає відповідальність за не нарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, тобто, в такому випадку платником податків має бути допущена бездіяльність в частині виконання свого обов`язку, передбаченого статтею 168 ПК України.

Натомість, положення статті 126 ПК України підлягають застосуванню у випадку, коли сплата податку відбулась, але із затримкою, залежно від тривалості якої визначається і розмір санкції за вказаною статтею.

Положення статті 127 ПК України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено ст. 126 ПК України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 10 листопада 2015 року (справа №813/6793/13-а) та від 22 березня 2016 року (справа №813/6774/13-а), постановах Верховного Суду від 7 лютого 2018 року (справа №813/5787/15), від 27 березня 2018 року (справа №П/811/618/17), від 11 вересня 2018 року (справа №805/3649/17-а), від 24 жовтня 2018 року (справа №820/2405/16).

Отже, вирішуючи питання щодо правомірності застосування до платника податків штрафів, визначених статтею 127 ПК України, слід з`ясовувати, чи була проявлена з боку такого платника протиправна бездіяльність у вигляді не нарахування, неутримання та/або несплати податкового зобов`язання.

Як встановив суд і це підтверджується матеріалами справи, позивач не заперечує факту несвоєчасної сплати ПДФО, у деяких місяцях при виплаті авансу, але під час виплати заробітної плати за другу половину місяця ця недоплата сплачувалася і, станом на кінець того ж місяця, господарство не мало недоїмки зі сплати податку та не мала її на час проведення перевірки, а тому суд вірно дійшов висновку, що наявність підстав для притягнення платника податків до відповідальності, за ст. 127 ПК України, відсутні підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 08.10.2019р. у справі №820/5099/18.

Враховуючи вищезазначене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції відсутні.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу апеляційну Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.08.2019 в адміністративній справі №280/647/19 за позовом Фермерського господарства "Кривохатько В.В." до Головного Управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2019року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва