Справа № 200/11979/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 р. Справа№200/11979/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради (далі - відповідач), в якому просить суд:

- скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управління соціального захисту населення Селидівської міської ради () №1035 від 23.04.2019 року про відмову в призначені ОСОБА_1 (РКНОПП НОМЕР_1 ) щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на наступний шестимісячний строк;

- зобов`язати управління соціального захисту населення Селидівської міської ради () призначити та нарахувати ОСОБА_1 (РКНОПП НОМЕР_1 ) щомісячну адресну грошову допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви поданої ним 18.04.2019 року;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.04.2018 року він звернувся до відповідача із заявою призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на наступний період.

В травні 2019 року відповідач надав йому повідомлення про відмову в призначенні щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на наступний період згідно його заяви від 18.04.2019 року.

Позивач не погоджуючись з отриманою відмовою, звернувся до відповідача з запитом про надання роз`яснень з яких саме підстав.

10.06.2019 року позивачем отримано відповідь, відповідно до якої зазначено, що для подовження виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг немає законних підстав, а саме: посилався на рішення №1035 від 23.04.2019 комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Селидівської міської ради про відмову в призначені щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на наступний шестимісячний строк ОСОБА_1 за його заявою від 18.04.2019 року, згідно п.7 Порядку 505.

Крім цього позивачем зазначено, що він неодноразово звертався із заявами про призначення щомісячної адресної допомоги до відповідача, на свої заяви постійно отримував рішення в яких йому було відмовлено, які в подальшому були оскаржені в судовому порядку (Постанова Селидівського міського суду від 04.12.2017 року № 242/4651/17, Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.06.2018 року № 805/2384/18-а, від 27.09.2018 року № 805/2384/18-а, від 28.01.2018 року № 200/13127/18-а, від 01.07.2019 року № 200/6392/19-а)

Позивач вважає дії відповідача щодо прийняття рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 23.04.2019 року №1035 про відмову в призначенні йому щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, на наступний шестимісячний строк протиправними з наступних підстав.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що рішенням начальника Селидвскього управління від 23.04.2019 року було повідомлено позивача про відмову в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на дату звернення 18.04.2019 року на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 23.04.2019 року № 1035.

Приймаючи рішення відповідач керувався рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, Постановами Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок № 505), від 08 червня 2016 року № 365.

Крім цього звернув увагу суду, на те що приймаючи рішення № 1035 від 23.04.2019 року про відмову в призначенні грошової допомоги ОСОБА_1 , комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворена рішенням виконавчого комітету Селидівської міської ради, враховувала той факт, що ОСОБА_1 виплата грошової допомоги за попереднім місцем проживання (де ОСОБА_1 раніше отримував грошову допомогу) була припинена відповідно до п. 7 Порядку № 505 (не працевлаштувався протягом 4 місяців з моменту призначення грошової допомоги) та той факт, що позивач не скористався своєчасно своїм правом, яке закріплено абз. 7 п. 12 Порядку № 505, протягом місяця з місяця припинення виплати грошової допомоги (виплата грошової допомоги була припинена 07.04.2015 року управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради відповідно до вимог п. 7 Порядку № 505) повідомити уповноважений орган про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що позовні вимоги необгрунтовані, суперечать нормам чинного законодавства та відсутні законні підстави для призначення позивачу допомоги при народженні дитини, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/11979/19-а за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу у письмовому провадженні, на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.10-11).

ОСОБА_1 був взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 18 квітня 2017 року № (а.с. 12), згідно з якою позивач постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 і перемістився та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Місто АДРЕСА_3 включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 позивач з 29.03.2017 року прийнятий заступником директора з перевезень на ВП «Автобаза» ДП «Селидіввугілля» (а.с.14).

18 квітня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою призначення ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на наступний період (а.с.36-37).

Рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Селидівського управління № 1035 від 23.04.2019 року було повідомлено позивачу про відмову в призначенні щомісячної адресної грошової допомоги (а.с. 13).

На запит позивача до УПСЗН Селидівської міської ради про надання роз`яснень щодо підстав відмови у призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, відповідач листом у відповідь від 10.06.2019 року за №А-28-5.1-6.3, повідомив, що 19.04.2019 року працівниками управління була здійснена перевірка фактичного проживання за адресою, зазначеною у в заяві про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

За результатами перевірки складено акт обстеження матеріально-побутоих умов сім`ї від 19.04.2019 року № 1073.

На момент проведення перевірки позивач був відсутній, фактичне місце проживання не підтверджено.

Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 23.04.2019 року №1035 прийнято рішення про відмову в призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату на оплату житлово-комунальних послуг.

Крім того, зазначено, що згідно рішенням комісії йому відмовлено в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 8-9).

Постановою Селидівського міського суду від 04.12.2017 року по справі №242/4651/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради про визнання неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено позов. Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради, щодо неприйняття вмотивованого рішення за наслідками заяви ОСОБА_1 №612 від 19.04.2017 р. щодо надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та зобов`язано Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради прийняти рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 №612 від 19.04.2017 р. відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (а.с. 15-16).

Вдруге, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року, позов ОСОБА_1 до Селидівського міського управління соціального захисту населення про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю. Визнано протиправними дії Селидівського міського управління соціального захисту населення щодо прийняття рішення від 04.12.2017 року про відмову ОСОБА_1 у призначення щомісячної адресної грошової допомоги на наступний шестимісячний строк як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 19.04.2017 року та зобов`язати Селидівське міське управління соціального захисту населення здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної грошової допомоги на наступний шестимісячний строк як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 19.04.2017 року (а.с. 17-20).

Втретє, рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/13127/18-а від 28 січня 2018 року позов ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Селидівської міської ради позов було задоволено, скасовано рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам від 29.05.2018 №3022 про відмову в призначені щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до заяви, поданої 26.04.2018 року (а.с. 21-25).

Вчетверте, рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/6392/19-а від 01 липня 2019 року позов ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Селидівської міської ради задовольнявся повністю, а саме: скасовувалось рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 20.11.2018 №7045 про відмову в призначені щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до заяви, поданої 29.10.2018 року (а.с. 26-28).

Як встановлено з вищевикладеного, позивач неодноразово звертався з позовом до суду через відмову Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради та рішеннями суду було встановлено протиправність у рішення відповідача щодо відмови в призначені щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам.

При цьому, відповідач кожного разу, у рішеннях про відмову в призначення допомоги, посилається на п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг №505 від 01.10.2014 року.

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 46 Конституції України, громадянам гарантовано право на соціальний захист.

Закон України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 р. № 1706-VII встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначає Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (надалі за текстом - Порядок №505).

Відповідно до пункту 2 Порядку №505 передбачено, що грошова допомога надається громадянам України, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до пункту 3 Положення Порядку №505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, дітей, студентів денної форми навчання закладів вищої освіти та учнів закладів професійно-технічної освіти, які досягли 18-річного віку (до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї); для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

Загальний розмір допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім`ї, до складу якої входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім`ї - 5000 гривень.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Згідно з пунктом 7 Порядку №505, якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

У разі звільнення та подальшого не працевлаштування працездатного члена сім`ї грошова допомога на цього члена сім`ї через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, зменшується на 50 відсотків, а через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, - припиняється.

Так, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року (що набрала законної сили 23.07.2018 року) було встановлено: що з моменту припиненням УСЗН Мирноградської міської ради виплати позивачу грошової допомоги з підстав його не працевлаштуванням протягом двох місяців з дня призначення такої виплати, (у 2015 році) та до моменту звернення до відповідача із заявою про призначення адресної допомоги (у 2017 році) пройшло більш ніж шість місяців так званої, заборони на отримання грошових виплат. Таким чином, оскільки пункт 3 Порядку №505 вичерпав свою дію щодо позивача, суд вважає, що відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги за його заявою від 19.04.2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виплата щомісячної адресної допомоги дійсно була припинена позивачу на підставі п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, проте суд не може погодитися із тим, що позивач після працевлаштування не має права на призначення щомісячної адресної допомоги.

Згідно із абз. 8 п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Із змісту вказаного абз. 8 п. 3, а також із змісту вищенаведених п.п. 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги вбачається, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить п.п. 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Вказаний підхід відповідає не тільки нормам вищенаведеного Порядку, але також відповідає змісту та меті надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, які полягають в тому, що така допомога протягом шестимісячного періоду надається всім внутрішньо переміщеним особам або сім`ям внутрішньо переміщених осіб, які працевлаштувалися на новому місці проживання та не є власниками житлових приміщень, розташованих в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, або не мають на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Суд звертає увагу на те, що діючим Порядком не встановлено жодного обмеження особи звернутись з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про порушення прав позивача на соціальний захист, гарантований Конституцією України.

При цьому, суд зазначає, що якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача і це не можливо вважати втручанням у дискреційні повноваження такого органу.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, приймаючи до уваги, попередні рішення суду за позовами позивача, якими встановлена протиправність у діях відповідача з аналогічних підстав та враховуючи те, що позивач 18.04.2019 року звернувся до УСЗН із заявою про призначення щомісячної допомоги, яка містила всі необхідні дані для призначення такої допомоги, тому позовні вимоги про визнання протиправними рішення відповідача та зобов`язання здійснити нарахування та виплату адресної допомоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з положеннями ч.ч. 1,3 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судовий збір в сумі 768,40 грн., сплачений позивачем, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управління соціального захисту населення Селидівської міської ради (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Пушкіна, 8, ) №1035 від 23.04.2019 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на наступний шестимісячний строк.

Зобов`язати управління соціального захисту населення Селидівської міської ради (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Пушкіна, 8, ) призначити та нарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячну адресну грошову допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви поданої ним 18.04.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Пушкіна, 8, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Повне рішення складене 11 листопада 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч