Справа № 308/3259/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10284/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 серпня 2019 року, головуючий суддя - Тхір О.А., ухвалене у м. Ужгород, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Закарпатської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Закарпатської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 0717/30500/19 від 26.02.2019 року, якою було притягнуто його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 470 МК України та накладено штраф у розмірі пятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що не вивіз за межі митної території України автомобіль марки «OPEL VECTRA» ( НОМЕР_1 ) 2016 року випуску у зв`язку з його несправністю. Факт поломки автомобіля підтверджується чеком, актом виконання робіт та довідкою, які позивач надав митному органу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому постанова № 0717/30500/19 від 26.02.2019 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 серпня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що покликання відповідача на те, що поломка автомобіля, в розумінні статті 192 МК України, не є обставиною непереборної дії, є хибною, оскільки, контролюючим органом при розгляді справи про порушення митних правил не доведено можливість експлуатації транспортного засобу у зв`язку з його поломкою та можливість, в свою чергу, вивезти транспортний засіб за межі митної території України у встановлений статтею 95 МК України строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, оскарженою постановою про порушення митних правил № 0717/30500/19 від 26.02.2019 року, винесеною в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар Анатолієм Васильовичем, за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України, у з`язку з перевищенням встановленого ч.1 ст. 95 МК України строку доставки більше як ніж на десять діб автомобіля марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер Словаччини НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , позивача притягнуто до відповідальності у виді штрафу в розмірі 8 500 гривень.

Підставою для провадження в даній справі став протокол про порушення митних правил № 0710/30500/19 від 08.02.2019 року, в якому зазначено, що 08.02.2019 року, о 05 год. 24 хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Неветленфолу» Закарпатської митниці ДФС, на смугу «зелений коридор» ділянку «виїзд з України» заїхав легковий автомобіль марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому переміщувався в якості пасажира, громадянин України ОСОБА_1 . Для митного контролю ОСОБА_1 подав паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 . Згідно інформації центральної бази даних ЄАІС Держмитслужби, громадянин України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України 22.11.2018 року о 16 год. 09 хв. в пункті пропуску «Дзвінкове» митного посту «Косонь» Закарпатської митниці ДФС транспортний засіб марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер Словаччини НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 в митному режимі «Транзит».

Згідно письмової заяви ОСОБА_1 від 26.11.2018 року він не вивіз свій транспортний засіб з території України у визначений законом термін, у зв`язку з тим, що автомобіль знаходиться в ремонті.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні дані про факт аварії чи дії обставин непереборної сили.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту.

Згідно з ч. 2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною 1 ст. 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною 3 статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм видно, що законодавством чітко визначено умови можливості невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

На момент розгляду матеріалів справи про порушення митних правил позивачем не дотримано умов можливості невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків, ним документально не підтверджено такого факту

Наявні у справі Акт виконаних робіт № 19/01832 від 22.02.2019 року та довідка № 19/0120 від 22.02.2019 року лише підтверджують той факт, що ремонт автомобіля відбувався не внаслідок дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків, тому колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний позов про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил є безпідставним та необґрунтованим, а відтак задоволенню не підлягає.

Також, відповідно до статті 90 Митного кодексу України (далі - МК України) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 МК України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно із частиною 1 статті 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Аналізуючи вищенаведене, враховуючи те, що позивачем, в порушення вимог ст. 95 МК України, у встановлені строки для транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб станом на 08.02.2019 року автомобіль марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер Словаччини НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 не вивезено за межі митної території України, та в інший митний режим не заявлено, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржена постанова про порушення митних правил відповідачем винесена правомірно, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 серпня 2019 року у справі № 308/3259/19 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 08.11.2019 року.