Справа № 449/1342/19
Суддя: Савчак А. В.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 449/1342/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2019 р. м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Савчака А.В.,

за участю

секретаря судових засідань - Подусівської Л.В.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Перемишляни справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Перемишлянського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області, поліцейського СРПП №2 ст.сержанта поліції Кобилецького Олега Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про скасування постанови серії ГО № 457430 від 15.10. 2019 року про накладення адміністративного стягнення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.10.2019 р. ст.сержант поліції Кобилецький Олег Михайлович склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Дану постанову позивач вважає незаконною, оскільки відповідачем порушено встановлений законом порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушено права позивача, передбачені нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні позивач позов підтримав із підстав, викладених у ньому. Пояснив суду, що 7 жовтня 2019 року громадянин ОСОБА_2 припаркував свій автомобіль таким чином, що позивач не зміг проїхати до свого городу. На його звернення переставити машину, громадянин ОСОБА_2 відреагував агресивно, повідомив позивача, що машину забирати не збирається. Тому в позивача не було іншого виходу як зателефонувати в поліцію на «102». Після його дзвінка, ще якийсь час гр. ОСОБА_2 зі своїм зятем сварилися з позивачем, однак згодом автомобіль переставили. Приїхавши на місце виклику, поліцейські довгий час не знали що робити і не вчиняли жодних дій. Згодом повідомили позивача щоб він з`явився в Перемишлянський РВ 15 жовтня 2019 року, що позивач і зробив. 15 жовтня 2019 року поліцейський Кобилецький О. М. в приміщені Перемишлянського РВ склав на позивача протокол про адміністративне правопорушення і одночасно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик поліції) та оштрафував позивача на 119 грн. З даним рішенням позивач не погодився, вважав, що гр. ОСОБА_2 перешкоджав йому у доступі до його городу, а тому позивач мав всі підстави викликати поліцію для захисту своїх прав.

Ні відповідачі по справі ні їх представники в судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені про час і місце розгляду справи. Відзив на позов не подали. Їх неприбуття не перешкоджає розгляду справи відповідно до вимог ч. 3 ст. 268 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши надані позивачем по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.10.2019 року ст.сержанта поліції Перемишлянського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області Кобилецьким О.М. складено протокол та винесено постанову відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, як вбачається з протоколу та постанови позивач здійснив завідомо неправдивий виклик поліції 7.10.2019 року. В протоколі зазначається, що до нього також були додані заява та пояснення. Позивач в судовому засіданні підтвердив, що ним було надано поліції аналогічні пояснення, які він надав суду. Відповідачі ні заяви ні пояснень до суду не надали. Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначається жодного свідка та будь-яких інших даних (доказів) на підставі яких поліцейський міг прийти до висновку, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення. Також, протокол відносно позивача, з невідомих для суду причин, було складено на восьмий день після вчинення правопорушення, що суперечить ст.254 КУпАП.

Відповідачем будь-яких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду не було надано. Відзив на по позов також до суду не надходив.

Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною ст.183 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що оскаржувана постанова не містить посилань на докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в обґрунтування адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд зауважує, що крім протоколу про адміністративне правопорушення, інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пояснення позивача або свідків, відео- чи фотофіксації, документів про службове завдання тощо), відповідачем суду не надано. Із самого протоколу неможливо встановити чи вчинив позивач адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач прийняв необґрунтоване рішення, без урахування та встановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Будь-які інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення та вину позивача у його вчиненні, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає помилковим висновок про наявність правових підстав винесення постанови серії ГО № 457430 від 15 жовтня 2019 року про накладення адміністративного стягнення, оскільки відповідач як суб`єкт владних повноважень згідно з вимогами ст.77 КАС України належними та допустимими доказами в судовому засіданні не зміг довести правомірності винесеної ним постанови. З огляду на викладене, позовна вимога про скасування постанови серії ГО № 457430 від 15 жовтня 2019 року є обґрунтованою та підставною, а тому підлягає задоволенню.

Частиною 3 статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача слід закрити.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.9, ст. 183, 251, 280КУпАП ст. 2, 5-10, 14, 20, 44, 47, 241, 243-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позову заяву ОСОБА_1 до Перемишлянського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області, поліцейського СРПП №2 ст.сержанта поліції Кобилецького Олега Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ГО № 457430 від 15 жовтня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейським СРПП №2 Перемишлянського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області ст.сержантом поліції Кобилецьким О.М. за ст.183 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 119 гривень, щодо ОСОБА_1 .

Провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Перемишлянський районний суд Львівської області до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Савчак А.В.