Справа № 200/9165/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 р. Справа№200/9165/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач), відповідно до якого просить:

- скасувати рішення Волноваського ОУПФУ Донецької області № 6715 від 23.08.2018 року про відмову в призначенні позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Волноваське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 періоди роботи з 10.04.2007 року по 25.09.2014 року на службі в ОВС України згідно трудової книжки НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Волноваське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити позивачу пенсію у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст..36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 серпня 2018 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_2 , згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 23.08.2018 року № 6715 у призначені пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю у годувальника необхідного страхового стажу для призначення пенсії по інвалідності.

Як зазначив відповідач у своєму рішенні, у померлого годувальника є 6 місяців 17 днів страхового стажу для призначення пенсії, тоді як необхідний стаж складає 4 роки.

Позивач зазначає, що відповідач безпідставно не врахував до страхового стажу померлого годувальника періоди роботи з 10.04.2007 року по 25.09.2014 року, оскільки згідно трудової книжки чоловіка він з 10.04.2007 року по 25.09.2014 року перебував на службі в ОВС України, тобто його стаж роботи складає 7 років 5 місяців 15 днів.

Відповідач при прийнятті рішення про наявність страхового стажу врахував лише дані персоніфікованого обліку.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, а рішення № 6715 від 23.08.2018 року про відмову у призначені пенсії є таким, що порушує конституційне право позивача та її дитини на пенсійне забезпечення, тому підлягає скасуванню

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що відповідно до даних, що містяться в Державному реєстрі застрахованих осіб ОСОБА_3 має страховий стаж 6 місяців 17 днів. Для призначення пенсії по втраті годувальника на дитину на момент смерті годувальник повинен був мати 4 роки страхового стажу.

Оскільки у померлого годувальника відсутній необхідний стаж роботи, а саме 4 роки, призначення пенсії по втраті годувальника є неможливим, тому просив відмовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 25 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що позивач чи її представник та представник відповідача у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду даної справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач - ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 (а.с. 7-8).

07 серпня 2010 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с.9).

Згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 позивач має сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік позивача ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_6 (а.с. 11-12).

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 10.04.2007 року був прийнятий на службу в ОВС України, 25.09.2014 року був звільнений з ОВС України. (а.с. 13).

Згідно довідки № 2508/50/07 2019 від 15.08.2019 року виданої Волноваським ВП ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ з 10 квітня 2007 року по 25 вересня 2014 року (а.с.28).

16.08.2018 року позивач звернулася до відповідача із заявою № 6715 від 16.08.2018 року про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_2 згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 42).

За наслідками розгляду вказаної заяви відповідачем було прийнято рішення від 23.08.2018 року № 6715 про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника (а.с.16).

У рішенні зазначено, що ОСОБА_1 надала наступні документи для призначення пенсії по втраті годувальника за померлого ОСОБА_3 : заяву, копію паспорта, копію ідентифікаційного номеру, копію свідоцтва про народження дитини, довідку з ФССНВ, довідку з УСЗН, копію свідоцтва про смерть. За наданими документами та даними персоніфікованого обліку у померлого годувальника є 6 місяців, 17 днів страхового стажу для призначення пенсії.

Згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідним для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності.

ОСОБА_3 помер у віці 31 рік, необхідний стаж для призначення пенсії складає 4 роки.

Згідно ст. 24 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За таких обставин прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника у зв`язку з тим, що померлий годувальник не мав необхідного страхового стажу для призначення пенсії по інвалідності.

Отже у вказаному рішенні відповідач зазначає, що для призначення позивачу пенсії необхідно щоб у її чоловіка був стаж у 4 роки та вказаного про те, що даними персоніфікованого обліку у померлого годувальника є 6 місяців, 17 днів страхового стажу для призначення пенсії.

Не дивлячись на це відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії.

Жодного обгрунтування відмови з тих підстав, що позивачем не було надано необхідних документів, наприклад, трудової книжки годувальника, спірне рішення не містить.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині 2 статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Усиновлені діти мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми.

Пасинок і падчерка мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми, якщо вони не одержували аліментів від батьків.

Неповнолітні діти, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, зберігають це право і в разі їх усиновлення.

Положення цього Закону, що стосуються сім`ї померлого, відповідно поширюються і на сім`ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку.

Пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону № 1058 особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: … для осіб з інвалідністю II та III груп: … від 29 років до досягнення особою 31 року включно - 4 роки.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058, до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

З наведених норм закону видно, що право на пенсію по втраті годувальника мають члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування та Пенсійним органом має бути встановлений факт спорідненості при вирішенні питання про призначення пенсії з наданих заявником документів на підтвердження цього.

Як встановлено судом, позивачем дійсно подано до заяви копію свідоцтва про народження дитини позивача ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 , що не спростовується сторонами.

Отже, неповнолітня дитина позивача є дитиною від шлюбу з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_6 .

Як встановлено судом з свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто на момент смерті йому було 30 повних років, отже, у даному випадку, відповідно до положень ч.1 ст.ст. 32 та 36 Закону № 1058, необхідний стаж годувальника для призначення пенсії складає 4 роки, у той час як судом з трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки № 2508/50/07 2019 від 15.08.2019 року виданої Волноваським ВП ГУНП в Донецькій області, встановлено, що годувальник мав 6 місяців та 17 днів страхового стажу.

Крім цього, про наявність у померлого годувальника, за даними персоніфікованого обліку, 6 місяців 17 днів страхового стажу для призначення пенсії зазначає сам відповідач у спірному рішенні та у відзиві на адміністративний позов.

Враховуючи вищевикладене суд вважає вимогу позивача щодо скасування рішення Волноваського ОУПФУ Донецької області № 6715 від 23.08.2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст. 36 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обгрунтованою, правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Проте, суд зазначає що, частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що правовідносини щодо призначення пенсії відносяться до виключної компетенції управління Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади та втручатися у їх делеговані повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, для ефективного захисту прав позивача та її дитини, суд вважає за необхідне позовні вимоги, в частині вимог про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16 серпня 2018 року та вирішити питання, щодо якого звернулась позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, яка полягає у тому, що позивач має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зазначає, що, фактично, відповідач не відмовляв позивачу у зарахуванні до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 періоду роботи з 10.04.2007 року по 25.09.2014 року на службі в ОВС України, згідно трудової книжки НОМЕР_1 . Така відмова у спірному рішенні відсутня.

З огляду на викладене, позовні вимоги, в частині вимог обов`язати Волноваське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 періоди роботи з 10.04.2007 року по 25.09.2014 року на службі в ОВС України згідно трудової книжки НОМЕР_1 - задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И РІ Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника - задовольнити частково.

Скасувати рішення Волноваського ОУПФУ Донецької області № 6715 від 23.08.2018 року про відмову в призначені мені пенсії у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст..36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Волноваське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Обручева, буд. 17, м. Волноваха, Донецька область, 85700) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 16 серпня 2018 року та вирішити питання, щодо якого вона звернулась, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, яка полягає у тому, що позивач має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Обручева, буд. 17, м. Волноваха, Донецька область, 85700) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення складено у повному обсязі 11 листопада 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч