Справа № 805/824/18-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 р. Справа№805/824/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

при секретарі судового засідання Хавалджи В.О.

за участю представників сторін:

від позивача Землянська ОСОБА_1 , ОСОБА_2

від відповідача Пономарьов А.О. за довір.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов

ОСОБА_3

до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

про скасування податкового повідомлення рішення та податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про:

- скасування податкового повідомлення рішення форми «Ф» від 26.07.2017 року № 43807-1315 в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 8873 грн. 67 коп.;

- скасування податкової вимоги від 16.01.2018 року № 142-47 в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 111261 грн. 97 коп., пені в сумі 2978 грн., адміністративних та інших санкцій в сумі 1500 грн., штрафних санкцій за порушення законодавства з патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 672 грн. (з урахуванням уточнень а.с. 100).

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважає позивач, приймаючи рішення та вимогу, які оскаржується, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Зазначає, що Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 введене в дію Рішення РНБО України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України».

Згідно ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО» передбачено звільнення суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Вказує на те, що, оскільки ОСОБА_3 здійснює господарську діяльність на території, де здійснювалась антитерористична операція, вона звільнена від сплати орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на час проведення АТО в розумінні зазначеної норми Закону.

Крім того, зазначає, що податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 26.07.2017 року № 43807-1315 підлягає скасуванню в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 8873 грн. 67 коп., оскільки відповідач, як вважає позивач, невірно розрахував орендну плату за земельну ділянку.

Вказує на те, що податкова вимога від 16.01.2018 року № 142-47 підлягає скасуванню в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 111261 грн. 97 коп., пені в сумі 2978 грн., адміністративних та інших санкцій в сумі 1500 грн., оскільки, як вважає позивач, відповідачем неправомірно нарахована пеня та інші санкції.

Наполягає на тому, що розмір пені залежить від розміру податкового зобов`язання, яке відповідачем, як вважає позивач, розраховане невірно, до того ж відповідач мав зазначити, яка саме штрафна санкція і за яке порушення нарахована.

Зазначає, що відповідачем, як вважає позивач, неправомірно нараховані штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів на суму 672 грн., оскільки порушені строки позовної давності, визначені ст. 102 Податкового кодексу України.

Враховуючи наведене, просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що рішення, які оскаржуються, прийняті в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Наполягає на тому, що на позивача у справі покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати суми податків, зборів та обов`язкових платежів, рішення, які оскаржуються, прийняті по факту встановленого порушення, тому, як вважає відповідач, підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене, просить в задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою від 04.04.2018 року провадження у справі зупинене до набрання законної сили рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/13614/18-а.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.02.2019 року у справі № 200/13614/18-а, яке постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 року залишене без змін, відмовлено в задоволені адміністративного позову ОСОБА_3 до ГУ ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень рішень:

- від 18.01.2016 року № на суму 16609 грн. 03 коп.,

- від 18.01.2016 року № на суму 20744 грн. 68 коп.,

- від 18.01.2016 року № частково на суму 24442 грн. 45 коп.,

- від 18.01 2016 року № на суму 17994 грн. 84 коп.,

- від 18.01.2016 року № частково на суму 20123 грн. 74 коп.,

- від 18.01.2016 року № частково на суму 27775 грн. 50 коп.,

- від 26.07.2018 року № 43808-1315 на суму 34397 грн. 72 коп.,

- від 26.07.2018 року № 43807-1315 на суму 27035 грн. 66 коп.

Ухвалою від 06.11.2019 року провадження у справі поновлене.

Позивач та представник позивача доводи позовної заяви підтримали, просили адміністративний позв задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти доводів позовної заяви заперечував з підстав, викладених у відзиві, просив в задоволені позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, заслухавши представників сторін, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , що підтверджене копією паспорту серії НОМЕР_2 та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, приєднаними до матеріалів справи (а.с. 14).

23.11.2012 року між Слов`янською міською радою та ФОП ОСОБА_3 укладений договір оренди землі, згідно якого орендодавець надає в строкове платне користування земельну ділянку не сільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, що використовується в комерційних цілях, яка знаходиться у АДРЕСА_2 .

Орендна плата за рік складає 5 відсотків від нормативно грошової оцінки землі (а.с. 15-20).

27.05.2015 року Слов`янська міська рада прийняла рішення № 6-LXXVIII-6 про затвердження розмірів орендної плати на земельні ділянки на території Слов`янської міської ради у відсотках від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, згідно п.п.7.12.1 п.7.12 розділу 7 якого розмір орендної плати на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, житлової та громадської забудови, водного фонду, промисловості, транспорту, зв?язку, що використовуються для роздрібної торгівлі, складає 3 відсотки від нормативно грошової оцінки землі (а.с. 112 115).

18.01.2014 року між Слов`янською міською радою та ФОП ОСОБА_3 укладений договір оренди землі, згідно якого орендодавець надає в строкове платне користування земельну ділянку не сільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, що використовується в комерційних цілях, яка знаходиться у АДРЕСА_2 .

Орендна плата за рік складає 3 відсотки від нормативно грошової оцінки землі (а.с. 15-20).

Згідно листа міського управління у Слов?янському районі та м. Слов?янську ГУ Держгеокадастру у Донецькій області вартість 0,0528 га земельних ділянок по АДРЕСА_2 становить: 2014 рік 319102 грн. 08 коп., 2015 рік 398558 грн. 50 коп., 2016 рік 571134 грн. 33 коп.; 0,1000 га по АДРЕСА_3 становить: у 2014 році 604360 грн., у 2015 році 754845 грн. 64 коп., у 2016 році 1081693 грн. 80 коп. (а.с. 98).

У 2017 році нормативна грошова оцінка 0,0528 га земельних ділянок по АДРЕСА_3 становить 605399 грн. 88 коп. та 0,1000 га по АДРЕСА_3 - 1146590 грн. 69 коп. (а.с. 98 з.б.).

26.07.2017 року ГУ ДФС у Донецькій області прийняла податкове повідомлення рішення № 43808-1315 форми «Ф» про визначення податкового зобов`язання ФОП ОСОБА_3 за платежем орендна плата з фізичних осіб в сумі 34397 грн. 72 коп.(а.с. 40).

Згідно розрахунку до вказаного податкового повідомлення рішення орендна плата розрахована наступним чином - нормативно грошова оцінка за 2017 рік * 5%.

Надалі ГУ ДФС у Донецькій області рекомендованим листом надіслало на адресу ФОП ОСОБА_3 податкові повідомлення рішення, в яких визначила суму податкового зобов?язання з орендної плати за землю з фізичних осіб:

- від 18.01.2016 року № на суму 16609 грн. 03 коп.,

- від 18.01.2016 року № на суму 20744 грн. 68 коп.,

- від 18.01.2016 року № на суму 29727 грн. 13 коп.,

- від 18.01 2016 року № на суму 17994 грн. 84 коп.,

- від 18.01.2016 року № на суму 23573 грн. 50 коп.,

- від 18.01.2016 року № на суму 33780 грн. 83 коп.,

- від 26.07.2018 року № 43808-1315 на суму 34397 грн. 72 коп.,

- від 26.07.2018 року № 43807-1315 на суму 27035 грн. 66 коп.

16.01.2018 року ГУ ДФС у Донецькій області сформувала податкову вимогу № 142-47 форми «Ф», згідно якої сума податкового боргу ОСОБА_3 складає 178317 грн. 46 коп., в тому числі орендна плата з фізичних осіб в сумі 176145 грн. 46 коп.(основний платіж 173167 грн. 31 коп., пеня 2978 грн. 15 коп.), адміністративних та інших санкцій в сумі 1500 грн., штрафні санкції за порушення законодавства з патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 672 грн.(а.с. 43).

Сума заборгованості складається:

- заборгованість зі сплати орендної плати нарахована на підставі податкових повідомлень рішень:

- від 18.01.2016 року № на суму 16609 грн. 03 коп.,

- від 18.01.2016 року № на суму 20744 грн. 68 коп.,

- від 18.01.2016 року № на суму 29727 грн. 13 коп.,

- від 18.01 2016 року № на суму 17994 грн. 84 коп.,

- від 18.01.2016 року № на суму 23573 грн. 50 коп.,

- від 18.01.2016 року № на суму 33780 грн. 83 коп.,

- від 26.07.2018 року № 43808-1315 на суму 34397 грн. 72 коп.,

- від 26.07.2018 року № 43807-1315 на суму 27035 грн. 66 коп.;

- пеня, нарахована на суму заборгованості, в розмірі 2978 грн.15 коп.;

- 1500 грн. адміністративні штрафи та інші санкції згідно рішення від 09.07.2007 року;

- 672 грн. - штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО, який виник згідно рішення про нарахування штрафних санкцій від 17.05.2008 року № .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.06.2018 року у справі № 805/2256/18-а, яке постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.08.2018 року залишене без змін, частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_3 до ГУ ДФС у Донецькій області та скасовані податкові повідомлення рішення:

- від 18.01.2016 року № частково на суму 7429 грн. 38 коп.,

- від 18.01.2016 року № частково на суму 816 грн. 75 коп.,

- від 18.01.2016 року № частково на суму 1170 грн. 41 коп.,

- від 18.01 2016 року № частково на суму 8407 грн. 87 коп.,

- від 18.01.2016 року № частково на суму 927 грн. 83 коп.,

- від 18.01.2016 року № частково на суму 1330 грн. 02 коп.

Під час розгляду справи судом, в тому числі, встановлена протиправність нарахування позивачу податкового зобов?язання з орендної плати з 14 квітня 2014 року по 15 вересня 2014 року, оскільки тільки після зазначеної дати припинена підприємницька діяльність ОСОБА_3 , про що зроблений відповідний запис в Єдиному реєстрі, та цей висновок, в тому числі, покладений у вирішення питання про часткове скасування вказаних рішень.

Станом на 25.07.2019 року на підставі зазначеного рішення суду ГУ ДФС у Донецькій області зменшила суму податкових зобов?язань ОСОБА_3 з орендної плати на загальну суму 20082 грн. 26 коп., що підтверджене зворотніт боком картки особового рахунку підприємця.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.02.2019 року у справі № 200/13614/18-а, яке постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 року залишене без змін, відмовлено в задоволені адміністративного позову ОСОБА_3 до ГУ ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень рішень:

- від 18.01.2016 року № на суму 16609 грн. 03 коп.,

- від 18.01.2016 року № на суму 20744 грн. 68 коп.,

- від 18.01.2016 року № частково на суму 24442 грн. 45 коп.,

- від 18.01 2016 року № на суму 17994 грн. 84 коп.,

- від 18.01.2016 року № частково на суму 20123 грн. 74 коп.,

- від 18.01.2016 року № частково на суму 27775 грн. 50 коп.,

- від 26.07.2018 року № 43808-1315 на суму 34397 грн. 72 коп.,

- від 26.07.2018 року № 43807-1315 на суму 27035 грн. 66 коп.

Крім того, судом встановлене, що згідно повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця від 15.09.2014 року № 035-30/1096, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесений запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (а.с. 38).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просить скасувати податкове повідомлення рішення та вимогу, оскільки вважає їх такими, що прийняті з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби є органи державної податкової служби.

Таким чином, відповідач у справі - суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 15.1 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

Таким чином, на позивача у справі покладений обов`язок щодо складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків.

Стосовно вимоги про часткове скасування податкового повідомлення рішення від 26.07.2017 року № 43807-1315 на суму визначення грошового зобов?язання з орендної плати за землю в розмірі 8873 грн. 67 коп. суд враховує наступне.

Як вбачається з адміністративного позову, зазначена вимога обгрунтована неправомірним, на думку позивача, застосуванням відповідачем при розрахунку суми орендної плати ставки податку в розмірі 5% нормативно грошової оцінки земельних ділянок.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, визначає Податковий кодекс України.

Земельний податок в розумінні статті 10 Податкового кодексу України віднесений до місцевих податків та зборів.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу використання землі в Україні є платним.

Статтею 269 Податкового кодексу України визначені платники земельного податку, а саме, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до ст. 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Статтею 96 Земельного кодексу України та статтею 288 Податкового кодексу України на землекористувачів покладений обов?язок сплачувати земельний податок або орендну плату за землю.

Згідно п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 288.4 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Пункт 288.5 статті 288 визначає, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку:

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Як встановлено судом, підтверджене матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі, позивачем укладені зі Слов?янською міською радою два договори оренди земельних ділянок, а саме, від 23.11.2012, згідно якого орендодавець надає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, що використовується в комерційних цілях, яка знаходиться у АДРЕСА_4 . АДРЕСА_2 , вул. Ясна, 8, орендна плата за рік складає 5 відсотків від нормативно грошової оцінки землі, та від 18.01.2014 року, згідно якого орендодавець надає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, що використовується в комерційних цілях, яка знаходиться у АДРЕСА_4 . АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 . Ясна, 8А, орендна плата за рік складає 3 відсотки від нормативно грошової оцінки землі.

Згідно рішення Слов`янської міської ради від 27.05.2015 року № 6-LXXVIII-6 розмір орендної плати на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, житлової та громадської забудови, водного фонду, промисловості, транспорту, зв?язку, що використовуються для роздрібної торгівлі, складає 3 відсотки від нормативно грошової оцінки землі.

Як вбачається з розрахунку орендної плати за землю, він здійснений відповідачем наступним чином - нормативно грошова оцінка за 2017 рік * 5% = 34397 грн. 72 коп.

Тобто, здійснюючи нарахування суми орендної плати з урахуванням 5 відсотків від нормативно грошової оцінки землі, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством, тому суд вважає позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення рішення в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 8873 грн. 67 коп. такими, що підлягають задоволенню.

Щодо скасування вимоги пр. сплату боргу в частині визначення боргу з орендної плати за землю в сумі 111261 грн. 97 коп. та пені в сумі 2978 грн., суд враховує наступне.

Як зазначалось раніше, вказана сума боргу виникла внаслідок направлення на адресу позивача податкових повідомлень рішень від 18.01.2016 року № на суму 16609 грн. 03 коп., від 18.01.2016 року № на суму 20744 грн. 68 коп., від 18.01.2016 року № на суму 29727 грн. 13 коп., від 18.01 2016 року № на суму 17994 грн. 84 коп., від 18.01.2016 року № на суму 23573 грн. 50 коп., від 18.01.2016 року № на суму 33780 грн. 83 коп., від 26.07.2018 року № 43808-1315 на суму 34397 грн. 72 коп., від 26.07.2018 року № 43807-1315 на суму 27035 грн. 66 коп. та нарахуванням пені на зазначені суми.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.06.2018 року у справі № 805/2256/18-а, яке набрало законної сили, азначені рішення скасовані частково, а саме: від 18.01.2016 року № на суму 7429 грн. 38 коп., від 18.01.2016 року № на суму 816 грн. 75 коп., від 18.01.2016 року № на суму 1170 грн. 41 коп., від 18.01 2016 року № на суму 8407 грн. 87 коп., від 18.01.2016 року № на суму 927 грн. 83 коп., від 18.01.2016 року № частково на суму 1330 грн. 02 коп.

Станом на 25.07.2019 року на підставі зазначеного рішення суду ГУ ДФС у Донецькій області зменшила суму податкових зобов?язань ОСОБА_3 з орендної плати на загальну суму 20082 грн. 26 коп.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.02.2019 року у справі № 200/13614/18-а, яке постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 року залишене без змін, відмовлено в задоволені адміністративного позову ОСОБА_3 до ГУ ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень рішень від 18.01.2016 року № на суму 16609 грн. 03 коп., від 18.01.2016 року № на суму 20744 грн. 68 коп., від 18.01.2016 року № частково на суму 24442 грн. 45 коп., від 18.01 2016 року № на суму 17994 грн. 84 коп., від 18.01.2016 року № частково на суму 20123 грн. 74 коп., від 18.01.2016 року № частково на суму 27775 грн. 50 коп., від 26.07.2018 року № 43808-1315 на суму 34397 грн. 72 коп., від 26.07.2018 року № 43807-1315 на суму 27035 грн. 66 коп.

Таким чином, податкові повідомлення рішення контролюючого органу, на підставі яких нарахована сума орендної плати, яка оскаржується позивачем, скасовані частково та судами відмовлено у скасуванні цих рішень у повному обсязі.

Тобто, на час розгляду справи у позивача існує податковий борг з орендної плати.

Враховуючи наведене та з урахуванням часткового скасування податкового повідомлення рішення від 26.07.2017 року № 43807-1315 в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 8873 грн. 67 коп., суд вважає позовні вимоги в частині скасування вимоги в частині нарахування орендної плати в зазначеному розмірі такими, що підлягають задоволенню.

Щодо скасування вимоги в частині нарахування суми пені, суд враховує, що, оскільки за рішенням суду зменшена сума боргу, відповідно, зменшується сума пені, нарахована на таку суму боргу, тому вимоги в частині скасування нарахування пені в сумі 2978 грн., також, підлягають задоволенню.

Суд вважає неправомірним посилання позивача на звільнення його від сплати орендної плати за землю, виходячи з наступного.

Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 введене в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочате проведення Антитеррористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Абзацем 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Статтею 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що під час проведення антитерористичної операції звільнити суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно абз. 1 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що дія статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» стосується звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності суб?єктів господарювання.

Поняття «суб?єкт господарювання» визначається статтею 55 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як встановлено судом, підтверджене матеріалами справи та не заперечується позивачем, 15.09.2014 року до Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесений запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_3 .

Тобто, звільнення від сплати орендної плати, встановлене статтею 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» може бути застосоване до позивача з 14.04.2014 року по 15.09.2014 року.

Зазначена обставина встановлена під час розгляду справи Донецького окружного адміністративного суду № 805/2256/18-а, у зв?язку з чим частково скасовані податкові повідомлення рішення, згідно яких позивачу нарахована сума боргу з орендної плати.

Крім того, підпунктом 38.7 пункту 38 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, визнана такою відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», або населені пункти на лінії зіткнення, та/або платників податків, які мають об`єкти оподаткування, з яких сплачуються місцеві податки, збори, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті. Дія цього пункту не поширюється на територію України, визнану тимчасово окупованою відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Підпунктом 38.1 визначені терміни, що застосовуються у цьому пункті:

період проведення антитерористичної операції використовується у значенні, наведеному Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»;

тимчасово окупована територія територія окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, визначена відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, визначається Кабінетом Міністрів України;

населені пункти на лінії зіткнення населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України;

інша територія України територія України, крім території, визнаної тимчасово окупованою, та населених пунктів на лінії зіткнення.

Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, визначений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085, в якому місто Слов`янськ відсутнє.

Оскільки на час розгляду справи у позивача рахується сума податкового боргу з орендної плати за землю, нарахована на підставі вищезазначених податкових повідомлень рішень, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог в щодо скасування вимоги, яка оскаржується, в цій частині.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, суд враховує, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність висновків контролюючого органу, платник податків має спростовувати ці доводи, що випливає зі змісту ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Позивачем надані суду належні докази в підтвердження неправомірності податкового повідомлення рішення та вимоги в частині визначення суми боргу з орендної плати у спірних взаємовідносинах, в розумінні зазначених норм чинного законодавства.

Стосовно скасування вимоги про сплату боргу в частині визначення боргу за штрафними санкціями за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО в сумі 672 грн. та адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 1500 грн., суд враховує наступне.

Як зазначалось раніше, борг в сумі 1500 грн. - адміністративні штрафи та інші санкції виник згідно рішення від 09.07.2001 року; 672 грн. - штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО - згідно рішення про нарахування штрафних санкцій від 17.05.2008 року № .

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності),самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 19-1.1.22 пункту 19.1 статті 19 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податковим кодексом України передбачено також і положення щодо списання податкового боргу, яке врегульовано наступним чином.

Відповідно до пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Згідно пункту 101.2 цієї статті під терміном «безнадійний податковий борг» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України визначений загальний строк давності - 1095 календарних днів, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Таким чином, в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, а відтак з того часу у податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу, в тому у числі й винесення податкової вимоги.

Враховуючи наведене, суд вважає, що визначаючи у податковій вимозі суми штрафів, які виникли у 2007 та 2008 роках та які не сплачені та не стягнені станом на 2018 рік, відповідач діяв з порушенням зазначеного строку, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надані суду належні докази, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність податкового повідомлення рішення в частині нарахування суми боргу в розмірі 8873 грн. 67 коп. та вимоги в частині визначення зазначеної суми боргу з орендної плати, пені та штрафних санкцій.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню в частині скасування податкового повідомлення рішення форми «Ф» від 26.07.2017 року № 43807-1315 в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 8873 грн. 67 коп., вимоги про сплату боргу з орендної плати в сумі 8873 грн. 67 коп. та пені в сумі 2978 грн., за штрафними санкціями за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО в сумі 672 грн. та адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 1500 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Земельним кодексом, Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення рішення форми «Ф» від 26.07.2017 року № 43807-1315 в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 8873 грн. 67 коп.; податкової вимоги від 16.01.2018 року № 142-47 в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 111261 грн. 97 коп., пені в сумі 2978 грн., адміністративних та інших санкцій в сумі 1500 грн., штрафних санкцій за порушення законодавства з патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 672 грн. задовольнити частково.

Податкове повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області форми «Ф» від 26.07.2017 року № 43807-1315 в частині нарахування ОСОБА_3 податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 8873 грн. 67 коп. скасувати.

Податкову вимогу від 16.01.2018 року № 142-47 в частині нарахування Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області Землянській ОСОБА_4 податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 8873 грн. 67 коп., пені в сумі 2978 грн., адміністративних та інших санкцій в сумі 1500 грн., штрафних санкцій за порушення законодавства з патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 672 грн. скасувати.

В задоволені іншої частини адміністративного позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 229 грн. 33 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

У судовому засіданні 06.11.2019 року проголошена вступна та резолютивна частина рішення, повний текст рішення виготовлений 13.11.2019 року.

Суддя Т.В. Давиденко