Справа № 200/11178/19-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 р. Справа№200/11178/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. при секретарі судового засідання Столяренко Я.С. розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про стягнення коштів

за участю:

від позивача - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)

від відповідача - Гетьманенко О.П. (в режимі відеоконференції)

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку і стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що наказом Головного управління поліції Національної поліції в Донецькій області № 92 о/с від 27.02.2019 позивача звільнено зі служби. При звільненні позивачу не виплачено грошової компенсації за 25 днів невикористаної відпустки за 2018 рік. Позивач вважає, що невиплата компенсації за дні невикористаної відпустки не відповідає вимогам чинного законодавства. Нездійснення відповідачем повного розрахунку при звільненні свідчить про наявність підстав для стягнення з відповідача середньої заробітної плати за весь час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 28 лютого 2019 року по день прийняття остаточного рішення суду з урахуванням середньоденної заробітної плати.

У відповіді на відзив позивач заперечувала щодо правильності визначення відповідачем середньоденної заробітної плати, зауважувала на протиправності неврахування отриманої позивачем індексації.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, просила суд задовольнити позов.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, підстави незгоди визначив в наданому суду відзиві. За містом наданого відзиву частина десята статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» є імперативною у відношенні до можливості отримувати компенсації за будь-які роки роботи, відмінні від року звільнення. Законом України «Про Національну поліцію» прямо передбачено, що грошова компенсація при звільненні поліцейського виплачується лише за невикористану в році звільнення відпустку, тому правові підставі для виплати поліцейському компенсації за невикористану ним відпустку за попередні роки відсутні. На день звільнення позивача сума грошової компенсації за невикористані дні відпустки становила 399,00 грн., із врахуванням зайво виплаченого позивачу грошового забезпечення за лютий 2019 року в сумі 1511,71 грн. на день звільнення позивач мала повернути зайво нараховані кошти в сумі 1096,02 грн.

У відзиві відповідачем наведено приклад визначення нормами спеціального законодавства права військовослужбовцям на отримання компенсації за невикористані в минулих роках відпустки.

В запереченнях на відповідь на відзив відповідач зауважив на правильності визначення позивачу компенсації за невикористану відпустку при звільненні, зазначив, сума індексації не входить до складу грошового забезпечення позивача, а тому не враховується під час визначення середньоденного забезпечення позивача. Що стосується визначення компенсації за невикористану відпустку, то із врахуванням положень Порядку № 260, її сума визначається з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби, одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

В судовому засіданні представник відповідача надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві, просила суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, удове засідання у справі призначено на 09.10.2019. Судове засідання відкладалося на 04.11.2019, в судовому засіданні, призначеному на 04.11.2019 оголошувалася перерва до 06.11.2019.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , згідно відомостей паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Приморським РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області 10.05.2017 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно наказу відповідача № 44 о/с від 02.02.2018 позивача прийнято на службу в поліції дільничним інспектором відділу превенції Маріїнського відділення Волноваського відділу поліції з 02.02.2018. Наказом № 92 о/с від 27.02.2019 позивача звільнено зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Відповідно до зазначеного наказу вислуга років на 27.02.2019 у календарному обчисленні становить 1 рік 7 місяців 11 днів. Невикористана відпустка за 2019 рік - 3 доби (арк. справи 85).

З наказом про звільнення позивач ознайомлена 27.02.2019.

Листом № 42 зш/26/01-2019 від 07.03.2019 позивачу роз`яснено суми здійснених на її користь виплат під час звільнення. Так, у березні 2019 року після надходження наказу про звільнення позивачу нараховано компенсацію за невикористану відпустку за 2019 рік в розмірі 399,00 грн., з розрахунку: посадовий оклад 2400,00 грн., оклад за спеціальне звання -1400,00 грн. та надбавка за стаж роботи - 190,00 грн. (5%) = 3990,00 грн. /30 к.д. *3 доби невикористаної відпустки = 399 грн. Крім цього, здійснений перерахунок виплаченого грошового забезпечення за лютий 2019 року, а саме: утримано зайво нарахований посадовий оклад за один день в сумі 85,71 грн. (2400,00/28 діб * 1 добу), оклад за спеціальне звання в сумі 50,00 грн. (1400,00/28 діб *1 доба), премія в сумі 1355,55 грн. (5422,22/28 діб *7 діб), індексація в сумі 27,24 грн. (762,64 грн. /28 діб *1 добу) та нарахована надбавка за стаж служби 5% в сумі 6,79 грн. (190,00/28 діб *1 добу). Тобто, зайво нарахована сума грошового забезпечення за лютий 2019 року становить 1 511,71 грн. Відповідно до зазначеного в листі позивачу за наслідком звільнення слід повернути зайво отримані кошти в сумі 1096,02 грн.: 1511,71 грн. - 399,99 грн. - 1,5% (обов`язкові платежу та збори).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію».

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про Національну поліцію» проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Статтею 93 Закону України «Про Національну поліцію» та пунктом 8 розділу ІІІ Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішній справ України 06.04.2016 № 260, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі - Порядок № 260) передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відповідно до статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частиною першою статті 24 Закону України від 15.11.1996 № 504/96-ВР «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських врегульовано Постановою № 988 та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» № 988 від 11 листопада 2015 р. грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 КЗпП України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Спір, що виник між сторонами стосується наявності у позивача права на отримання компенсації за невикористану відпустку за роки, що передують року звільнення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони погоджуються із загальною кількістю днів відпустки позивача, що не були ним використані протягом 2018 -2019 років, а саме: 25 днів у 2018 році та 3 дні - у 2019 році. Водночас, відповідачем заперечується право позивача на отримання компенсації за дні невикористаної позивачем відпустки за 2018 рік, з підстав відсутності в Законі України «Про Національну поліцію» норм, які б передбачали виплату грошової компенсації за невикористані відпустки за роки, що передують року звільнення.

При вирішенні судом питання про наявність у позивача права на отримання компенсації за 25 днів календарної відпустки 2018 року суд виходить із наступного.

Право працюючої особи на відпочинок у формі щорічної оплачуваної відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Законом визначається лише підстави, порядок та умови надання, тривалість відпусток. Законом України «Про Національну поліцію» врегульовано порядок надання відпусток поліцейським.

Положеннями Закону України «Про Національну поліцію» визначені підстави та умови отримання відпустки поліцейськими. Наведеним законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому положеннями цього закону не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарного році. Частиною 11 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено можливість приєднання невикористаної частини відпустки до чергової відпустки на наступний рік.

Таким чином, в наступному календарному році, в тому числі і за умови, що такий є роком звільнення, поліцейський має право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки, що не були використані в попередніх роках. За таких обставин, вимоги частини 10 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, якими передбачається виплата компенсації за невикористану в році звільнення відпустку, слід розуміти як право на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення.

Наведене тлумачення відповідає положенням Закону України «Про відпустки», стаття 24 якого містить пряму вказівку на виплату працівнику під час звільнення грошової компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність в позивача права на отримання грошової компенсації за невикористану ним відпустку за 2018 рік тривалістю 25 календарних днів. При визначенні розміру компенсації суд виходить з положень з абзацу 8 пункту 8 Порядку № 260, відповідно до якого виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

На день звільнення зі служби позивач мав право на грошове забезпечення 3990,00 грн., зі складовими: посадовий оклад : 2400,00 грн., оклад за спеціальне звання - 1400,00 грн., надбавка за стаж служби (5%) - 190,00 грн. Сума компенсації становить: 3325,00 грн. (3990,00 грн./30) *25 календарних дні).

Щодо розміру стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд вважає за необхідне вказати таке.

За своєю природою компенсація за час затримку розрахунку при звільненні є мірою покарання роботодавця за неналежне виконання обов`язків і сплачується на користь працівника. Такий правовий висновок відображений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 справа №910/4518/16.

Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановами Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», які є спеціальними у спірних правовідносинах щодо позивача, не врегульовано питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні. Водночас такий порядок встановлений Кодексом законів про працю України.

З огляду на неврегулювання питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України, зокрема, його стаття 117, яка передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 6 березня 2018 року по справі № 804/3722/17.

Виходячи з приписів ст. 116, 117 КЗпП України з урахуванням конкретних обставин справи суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право та частки, яку вона становила у заявлених вимогах, та істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком.

Право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу.

Надана відповідачем копія наказу про звільнення позивача з посади № 92 о/с від 27.02.2019 містить відмітку про ознайомлення позивача із цим наказом о 18 години 15 хвилин та помітку про нездійснення повного розрахунку у зв`язку із звільненням. Отже, оскільки позивач в день звільнення позивач перебувала на службі, обов`язок повного розрахунку відповідачем мав бути виконаний 27.02.2019.

Таким чином, строк несвоєчасно сплачених сум з компенсації відпустки становить з 28.02.2019 по 06.11.2019 (день прийняття судового рішення) - 252 дні.

При вирішенні питання щодо правомірності визначення відповідачем середньоденного грошового забезпечення позивача без врахування суми виплаченої індексації за 2 місяці, передуючих місяцю звільнення позивача суд виходить із наступного.

З огляду на відсутність спеціального нормативно-правового акта, який би регулював питання розрахунку середньої заробітної плати поліцейського, до спірних правовідносин слід застосовувати загальні положення, що регламентують порядок розрахунку середньої заробітної плати працівників, в частині визначення періоду, за який враховується середня заробітна плата.

Механізм обчислення середньої заробітної плати визначений Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 . Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Враховуючи, що звільнення позивача відбулося 27.02.2019, середній розмір грошового забезпечення позивача повинен обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме: за грудень 2018 та січень 2019 року.

Відповідно до довідки відповідача №768 від 06.11.2019 у грудні 2018 року позивачу виплачено - 9904,18 грн., у т.ч. посадовий оклад 2400,00 грн., оклад за спеціальне звання - 1400,00 грн., премія -5422,22 грн., індексація - 681,96 грн. , у січні 2019 року - 9984,86 грн., у т.ч. посадовий оклад 2400,00 грн., оклад за спеціальне звання - 1400,00 грн., премія -5422,22 грн., індексація - 762,64 грн.

Згідно статті 1 вказаного Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Суд виходить з того, що індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, грошового забезпечення, які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною сум, для розрахунку середнього грошового забезпечення та має бути врахована при визначенні середнього заробітку.

Із врахуванням індексації середньоденна сума грошового забезпечення позивача становить - 320,79 грн.

При звільненні позивача відповідачем не виплачено позивачу суму нарахованої компенсації за невикористану відпустку за 2019 рік в сумі 399,00 грн. через утримання здійсненої переплати грошового забезпечення за лютий 2019 року. Втім, до виплати позивачу відповідачем визначено 399,00 грн., в ході судового розгляду справи судом встановлено безпідставне ненарахування компенсації за невикористану відпустку за 2018 рік в сумі 3325,00 грн. Загальна сума належних позивачу виплат при звільненні становить 3724,00 грн., з яких - 3325,00 грн. -компенсація за невикористану відпустку за 2018 рік + 399,00 грн. - компенсація за невикористану відпустку за 2019 рік, в період з 28.02.2019 по 06.11.2019 (день прийняття судового рішення у справі) відповідачем не виплачено 3 325,00 грн.

В даному випадку наявні підстави для застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у відповідності до статті 117 Кодексу законів про працю України.

Суд при визначенні розміру відшкодування позивачу за час затримки розрахунку бере уваги розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати та наявну станом на день звільнення позивача переплату грошового забезпечення за лютий 2019 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі № 825/325/16.

Розрахунок відшкодування позивачу за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку за період з 28.02.2019 по 06.11.2019 (кількість днів затримки 252) виглядає наступним чином:

399,00 грн. + 3325,00 грн. = 3724,00 грн. (загальна сума компенсації за невикористані дні відпустки за 2018-2019 роки, що мала бути сплачена), із врахуванням зайво виплаченого позивачу грошового забезпечення за лютий 2019 року позивач при звільненні мала отримати 2627,98 грн. (3724,00 грн. - 1096,02 грн.)

3325,00 грн. - своєчасно несплачені кошти;

399 / 2627,98 грн. * 100 % =15,18% (відсоткова частка виплачених сум), відсоткова частка невиплаченої компенсації становить 84,82% (100% - 15,18%)

252* 320,79 (середньоденне грошове забезпечення) = 80 839,08 (грошове забезпечення за 252 дні)

80 839,08 * 84,82% = 68567,71 грн.

Отже, розмір компенсації за затримку розрахунку при звільненні складає: 68567,71 грн.

Враховуючи викладене вище, відповідач має виплатити позивачу компенсацію за невикористану відпустку за 2018 рік в сумі 3 325,00 грн. та компенсацію за час затримку розрахунку при звільненні 68567,71 грн.

Отже, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Обов`язок проведення компенсації виникає після припинення трудових відносин, а тому відсутні підстави допускати до негайно виконання рішення суду щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за один місяць.

Підстави для розподілу судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від його сплати.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Кодексу законів про працю України, Закону України «Про Національну поліцію» та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Донецькій області (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, пр-т Нахімова, буд. 86, ідентифікаційний код юридичної особи 40109058) про стягнення компенсації за невикористану відпустку у 2018 році та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку у 2018 році в розмірі 3325 (три тисячі триста двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 68567 (шістдесят вісім тисяч п`ятсот шістдесят сім) гривень 71 копійка.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено та підписано 11 листопада 2019 року.

Суддя А.С. Михайлик