Справа № 240/2859/19
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
07 листопада 2019 року м. Житомир справа № 240/2859/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 у березні 2019 року звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України у якому просив:
- визнати протиправним і скасувати пункт 41 рішення Міністерства оборони України про відмову мені, як особі після її звільнення з військової служби за контрактом, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням мені інвалідності 2 групи, з 03.07.2017 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчих сил ООН, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 23.11.2018 року №117.
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити мені, як особі після її звільнення з військової служби за контрактом, одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи, з 03.07.2017 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчих сил ООН, в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017 року, відповідно до статей 16-16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" N 2011 -XII в редакції Закону України від 06.12.2016 р. N 1774Л/ІІІ (набув чинності з 01.01.2017 року) та пункту 6 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975.
В обґрунтування позову вказує, що 19.06.2012 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 йому встановлено третю групу інвалідності, з 15.06.2012, яка настала внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчих сил ООН, а 14.08.2017 встановлено другу групу інвалідності, з 03.07.2017, яка настала внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчих сил ООН. Вважає, що із 03.07.2017, внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби набув право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до чинного законодавства, в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2018. Вказує, що 13.06.2018 вперше звернувся із заявою до Міністерства оборони України через Житомирський обласний військовий комісаріат про виплату мені одноразової грошової допомоги, саме як інваліду другої групи з 03.07.2017 в Порядку №975. Проте пунктом 41 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (Далі - комісія МОУ) від 23.11.2018 року №117, затвердженим Міністром оборони України, мені відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки я звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 4 квітня 2006 року № 3597-ІУ "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а первинна інвалідність встановлена до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а тому на думку відповідача не маю права на одержання одноразової грошової допомоги. Крім цього на думку відповідача мною не подано документ, що свідчить про причини, обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.
Як вбачається з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Попову О.Г..
Ухвалою від 15.03.2019 відкрито спрощене позовне провадження.
До суду 11.04.2019 надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач вказує, що зі змісту вказаного пункту Порядку №975 слідує, що подання копії документа, що свідчить про причини та обставини поранення, є обов`язковою умовою для призначення і виплати спірної Допомоги, оскільки Законом делеговано Кабінету Міністрів України право визначати не тільки порядок проведення відповідних виплат, а й умови, за яких вони здійснюються. Вказує, що рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол від 24.05.2026 № 1026), за правилами ст.ст. 73, 74 КАС України (належність та допустимість доказів) засвідчує лише причинний зв`язок поранення (пов`язане з виконанням обов`язків військової служби чи не пов`язане). висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 19.05.2012 № 521/ж вказує лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1995 році, як вказує Позивач. Зазначений висновок базується на ймовірних припущеннях, так як обставини отримання поранення записані зі слів самого позивача.
До суду 11.04.2019 надійшло клопотання відповідача про передачу справи на розгляд Верховного Суду, як суду першої інстанції.
Відділом документального забезпечення суду 15.04.2019 зареєстровано заяву позивача про залишення позовної заяви без розгляду.
Ухвалою суду від 16.04.2019 у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про направлення адміністративної справи №240/2859/19 до Верховного Суду як зразкової - відмовлено.
Ухвалою суду від 16.04.2019 постановлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 від 15 квітня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити. Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - закрити, прийнявши відмову від позову.
До суду 23.04.2019 надійшла апеляційна скарга позивача.
Адміністративну справу направлено до Сьомого апеляційного адміністративного суду 03.05.2019.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року скасовано.
Адміністративна справа повернулась до Житомирського окружного адміністративного суду 03 вересня 2019 року.
Відповідно до протоколу автоматизованого протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Лавренчук О.В..
Ухвалою суду від 09.09.2019 адміністративну справу прийнято до спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 09 вересня 2019 року призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.09.2019.
До суду 17.09.2019 надійшла заява представника позивача та позивача про відкладення підготовчого судового засідання.
Згідно протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 25.09.2019.
У зв`язку з неявкою позивача та представника позивача, підготовче засідання відкладено на 07.10.2019.
До суду 07.10.2019 надійшла заява представник третьої особи про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 07.10.2019 постановлено повернути без розгляду заяву представника позивача Коржилова Ю.Є. від 15.04.2019 про залишення позовної заяви без розгляду.
Ухвалою суду від 07.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.10.2019.
У судовому засідання 21.10.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Представник третьої особи заперечував щодо позовних вимог.
Представник відповідача до суду не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, а також зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
З матеріалів справи вбачається, що у період з 20.06.1995 по 04.10.1995 позивач брав участь в бойових діях у складі військової частини НОМЕР_1 на території колишньої Югославії.
Постановою Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України №1026 від 24.05.2012 встановлено, що отримані мною поранення, контузія та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях в складі миротворчих сил ООН.
Згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №521/Ж від 19.05.2012, описані рубці є наслідком гоєння ран, які могли утворитися внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих у 1995 році (а.с. 23)
Встановлено, що 19.06.2012 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 ОСОБА_1 із 15.06.2012 встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчих сил ООН, що підтверджується копією довідки серія 10 ААБ № 239538 від 19.06.2012 ( а.с. 24).
Позивач у позові вказує, що одноразова грошова допомога, інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства у зв`язку з встановленням мені 3 групи інвалідності йому не призначалися і не виплачувалися.
З матеріалів справи вбачається, що Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 позивачу із 03.07.2017 встановлено другу групу інвалідності причина інвалідності: поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчих сил ООН, що підтверджується копією довідки серія 12 ААА № 783821 від 14.08.2017 ( а.с. 25).
Встановлено, що 13.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України через Житомирський обласний військовий комісаріат із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, саме як інваліду другої групи з 03.07.2017 в Порядку №975.
До заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи із 03.07.2017 (а.с. 26), ОСОБА_1 додав копії:
- довідки Житомирської обласної МСЕК №2 серія 10 ААБ № 239538 від 19.06.2012 року та серія 12 ААА № 783821 від 14.08.2017 року,
- висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 19.05.2012 року №521/Ж
- довідки Житомирського ОМВК №Г/150;
- військового квитка;
- ідентифікаційного номеру;
- картку реквізитів рахунку банку;
- копію постанови Верховного Суду від 25.05.2018 та згоду на збір та обробку персональних даних.
Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянувши подані старшим сержантом у відставці ОСОБА_1 документи, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги
Відповідно до п. 41 витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (а.с. 27-28), старшому сержанту у відставці ОСОБА_1 відмовлено у виплаті одноразової допомоги з наступних підстав:
- ОСОБА_1 звільнений з військової, служби до набуття чинності Закону України від 4 квітня 2006 року № 3597-ІУ Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а первинна інвалідність встановлена до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, він не має права на одержання одноразової грошової допомоги;
- заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги..., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975
- згідно абз. 2 п. 4 ст. 16-3 Закону та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. ОСОБА_1 групу інвалідності змінено понад дворічний термін.
Вважаючи таку відмову необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 41 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно вимог ч. 1 ст. 16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII визначено, що встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Щодо відмови відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги..., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975.
Відповідності до статті 16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи, яку позивачу встановлено з 03.07.2017, а відтак на спірні правовідносини поширюється дія Порядку №975, який набрав чинності з 24.01.2014, за змістом пункту 3 якого днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Так, призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком №975.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів) (пункту 12 Порядку №975).
Згідно вимог п. 11 Порядку №975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Суд відмічає, що подання зазначених у пункті 11 Порядку №975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону №2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
Разом з тим, Порядок №975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 у справі №822/21/18 та у постанові від02 вересня 2019 року у справа №440/3759/18 дійшов висновку, що подання до Міністерства оборони України відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку №975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
Згідно правової позиції Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, висловленої у постанові від 10.04.2019 у справі №822/220/18, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребовування.
У даній справі, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що додав усі документи встановлені п. 11 Порядку № 975, в тому числі і посвідчені копії витягу із протоколу засідання ЦВЛК від 24.05.2012 року №1026, копію висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 19.05.2012 року №521/Ж, довідки Житомирської обласної МСЕК № 2 серія 10 ААБ № 239538 від 19.06.2012 року та серія 12 ААА № 783821 від 14.08.2017 року, які свідчать про причину та обставини отримання мною поранення, контузії
Однак, враховуючи вказані вище правові норми в їх сукупності, суд зазначає, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 19.05.2012 року №521/Ж, протокол засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1026 від 24.05.2012, а також довідка МСЕК серія 12 ААА № 783821 від 14.08.2017 року вказують лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення таких пораненням, яке могло мати місце у 1995 році.
Судом досліджено надану позивачем копії висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 19.05.2012 року №521/Ж та протоколу засідання ЦВЛК №1026 від 24.05.2012, та встановлено, що у зазначених документах відсутні відомостей про обставини поранення, контузії, травми, які, крім того, встановлені зі слів позивача.
Окрім того, судом досліджено надану позивачем копію військового квитка та встановлено відсутність записів про поранень, отриманих у 1995 році.
Отже, відмова у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з посиланням на ненадання заявником документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги..., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975, - є обґрунтованою, а спірне рішення Міноборони в цій частині прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень.
Щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 другу групу інвалідності змінено понад дворічний термін.
Згідно приписів п. 4 статті 16-3 Закону №2011-XII, який набрав чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Суд зазначає, що положення пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».
Суд звертає увагу, що на час первинного встановлення інвалідності позивачеві у 2012 році правової норми, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, не було, оскільки така норма з`явилася у пункті 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII і почала діяти з 01.01.2014.
Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Оскільки пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-XII не стосується відповідальності особи, зазначений Закон має пряму дію у часі, тобто застосовується до правовідносин, які виникли або тривають після набрання ним чинності.
Враховуючи те, що правовідносини щодо первинного встановлення інвалідності виникли до набрання чинності зазначеним Закону, отже пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII не застосовується до позивача.
Подібна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 295/3091/17.
Враховуючи викладене, суд вважає, що відмова у призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що відмова у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв"язку зі встановленням другої групи інвалідності змінено понад дворічний термін, є безпідставною, а рішення в цій частині протиправним, оскільки пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII може бути застосовано до осіб, яким первинне встановлення інвалідності відбулося після 01.01.2014. ОСОБА_1 другу групу інвалідності змінено понад дворічний термін, є безпідставною, а рішення в цій частині протиправним, оскільки пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII може бути застосовано до осіб, яким первинне встановлення інвалідності відбулося після 01.01.2014.
Щодо відмови відповідача у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що первинна інвалідність встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції ст. 16 Закону, а тому заявник не має права на одержання одноразової грошової допомоги.
Норма про виплату одноразової грошової допомоги з`явилася вперше у Законі України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 04.04.2006 №3597-IV (набрав чинності 10.05.2006), яким Закон було викладено у новій редакції. Згодом до Закону неодноразово вносилися зміни. Проте, вони не зачіпали позивача, оскільки за одержанням одноразової грошової допомоги він не звертався і, відповідно, її не отримав.
Згідно довідки МСЕК від 14.08.2017 позивачу із 03.07.2017 довічно встановлено ІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчих сил ООН.
Відповідно до ч. 8, 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
У абз. 3 пункту 2 Порядку №975 зазначено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Отже, з 03.07.2017 у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, а тому до спірних правовідносин застосовується законодавство, що діяло станом на 03.07.2017, а відповідно до ч. 8 ст. 16-3 Закону № 2011-XII це право позивач міг реалізувати протягом трьох років з його дня виникнення, тобто до 04.07.2020. законодавство, що діяло станом на 03.07.2017, а відповідно до ч. 8 ст. 16-3 Закону № 2011-XII це право позивач міг реалізувати протягом трьох років з його дня виникнення, тобто до 04.07.2020.
Враховуючи вказане, суд вважає, що звернувшись до відповідача із заявою від 13.06.2018, ОСОБА_1 дотримано трирічний термін .
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справа №806/2180/18.
Отже, відмова відповідача з підстав що первинна інвалідність встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції ст. 16 Закону, а тому заявник не має права на одержання одноразової грошової допомоги, є протиправною, а оскаржуване рішення відповідача в цій частині підлягає скасуванню.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд, враховуючи встановлені судом обставини, які підтверджується належними доказами, дійшов висновку про часткове задоволення позову
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук