Справа № 280/1973/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/1973/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області

на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року (головуючий суддя Кисель Р.В.)

у справі № 280/1973/19

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.04.2019.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.07.2019 адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 24.04.2019.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40.

23.07.2019 після ухвалення судового рішення у цій справі ФОП ОСОБА_1 до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просив ухвалити додаткове судове рішення, яким здійснити розподіл судових витрат, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем у розмірі 3000 грн.

Додатковим рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.08.2019 заяву ФОП ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь ФОП ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу. В апеляційній скарзі зазначає, що позивачем не надано доказів фактичного понесення витрат.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з Адвокатським об`єднанням «Аксіома» договір про надання правової допомоги №19/04-19 від 19.04.2019 (а.с. 31-33).

Пунктом 4.1 вказаного Договору встановлено, що правову допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням, Клієнт оплачує із розрахунку - 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати за одну годину роботи адвоката.

Відповідно до п.4.2 Договору оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання Клієнтом відповідного рахунку.

Згідно з п.4.4 Договору, за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість. Акт надсилається Клієнту Адвокатським об`єднанням поштою та або електронною поштою.

В Акті №АО-0000158 здачі прийняття робіт (надання послуг) наведений такий опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та їх вартість: підготовка позовної заяви майнового характеру - 3000 грн. (а.с. 29).

На підстави рахунку Адвокатського об`єднання «Аксіома» №АО-0000158 від 19.09.2019, позивачем сплачено виконані роботи (надані послуги) по підготовці позовної заяви майнового характеру, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 22.04.2019 на суму 3000,00 грн. (а.с. 30).

Суд першої інстанції встановив, що вартість наданих адвокатських послуг відповідає розміру гонорару за надання аналогічних послуг адвокатів, яка склалася в Україні. Відповідачем такий висновок суду першої інстанції не спростований.

З огляду на вищевикладене, оцінивши долучені до матеріалів справи представником позивача докази, дослідивши матеріали справи, враховуючи принцип співмірності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування вартості послуг у заявленій позивачем сумі.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність присудження на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року у справі № 280/1973/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко