Справа № 240/4520/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Житомир справа № 240/4520/19

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панкеєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання поновити виплату пенсії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмов у листах від 23.01.2019 № 11 /ч -8 та від 04.03.2019 № Ч- 813 в поновленні пенсії з грудня 2018 року;

- зобов`язати відповідача поновити їй виплату пенсії за вислугу років з 01 грудня 2018 року;

- в частині поновлення та виплати пенсії за один місць, звернути до негайного виконання; розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позову зазначено, що листом Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 10.12.2018 № 10462/03.1 позивача було повідомлено, що у зв`язку з працевлаштуванням з 01.06.2018 виплата пенсії з грудня місця 2018 року була припинена. В січні та березні 2019 року позивач зверталась із заявами до відповідача щодо поновлення пенсійних виплат. Листами від 23.01.2019 та від 04.03.2019 року позивачу було відмовлено в поновленні пенсійних виплат, так, як відповідно до.2 ч.2 ст.16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особа на вимогу органу, що призначає пенсію подає документи, що засвідчують відповідні відомості (копію трудової книжки із записом про звільнення та або копію цивільно-правового договору). 21 вересня 2018 року відповідно до Наказу № 20-к позивач була звільнена із займаної посади. Вважає вказані відмови протиправними та такими, що порушують її право на пенсію.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 05.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

13 травня 2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що дії Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо припинення виплати позивачу пенсії є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а тому у задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою суду від 13.05.2019 справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Позивач в судові засідання не з`являлась, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином та вчасно (а.с.34, 95).

Як встановлено судом на адресу позивача, яка зазначена в матеріалах справи (а.с.5, 7зв.), Житомирським окружним адміністративним судом надсилались копія ухвали про призначення справи до судового розгляду від 13.05.2019 та судові повістки, проте зазначені документи повернуто на адресу суду відділенням поштового зв`язку. При цьому, на конверті, в якому надіслано вказані документи, поштовим відділенням проставлено відмітку "інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення ", "за зазначеною адресою адресат відсутній" (а.с.34, 95).

Отже, судом було дотримано всіх необхідних вимог щодо своєчасного повідомлення, зокрема, позивача, про здійснення розгляду даної справи.

Представник відповідача в судові засідання прибула, подала додаткові докази та просила розглянути справу в порядку письмового провадження.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду справи у відсутності позивача.

У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, наказом ТОВ "ЮБЛ Клініка" № 10-к від 31.05.2018 ОСОБА_1 прийнято з 01.06.2018 на роботу на посаду медичної сестри на 0,25 ставки (а.с. 9).

Наказом № 20-к від 21.09.2018 ТОВ "ЮБЛ Клініка" звільнено позивача з посади медичної сестри за власним бажанням та проведено остаточний розрахунок (а.с.10).

Зі змісту довідки ТОВ "ЮБЛ Клініка" від 08.10.2018 встановлено, що нарахована ОСОБА_1 сума заробітної плати в період роботи з 01 червня по 21 вересня 2018 року становить 1838,38 грн (а.с.11).

Зі змісту копії трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що з останнього місця роботи вона була звільнена 25.12.2010 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років (а.с.12-13).

Листом від 10.12.2018 №10462/03 ОСОБА_1 повідомлено, що вона отримує пенсію за вислугу років як працівник медичного закладу, у зв`язку з працевлаштуванням з 01.06.2018 у грудні 2018 року виплата пенсії припинена. Повідомлено, що у позивача виникла переплата пенсії за період з 01.06.2018 по 21.09.2018, яка відповідно до ст.50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виникла внаслідок зловживань з боку пенсіонера та підлягає поверненню пенсіонером добровільно чи в судовому порядку (а.с.14).

Не погоджуючись з припиненням виплати пенсії, позивач звернулась із заявою від 15.01.2019 про роз`яснення підстав такого припинення (а.с.37).

Листом від 23.01.2019 відповідач повідомив, що на підставі довідки про нараховану заробітну плату №08.10.18 - 01 віт 08.10.2018 р. та наказу № 10-к від 31.05.2018, виданого ТОВ "ЮБЛ Клініка" встановлено факт працевлаштування позивача. Управлінням неодноразово були направлені повідомлення стосовно працевлаштування та поновлення виплати пенсії, повідомлення №10462/03.1 від 10.12.2018, №663/03.1 від 16.01.2019, дане працевлаштування призвело до переплати пенсії. Роз`яснено, що відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка (а.с.15).

Листом від 04.03.2019 позивачу повідомлено, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувач пенсії.

Для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно звернутися до Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою та документами на підтвердження звільнення (а.с.16).

Позивач вважає дії відповідача з приводу зупинення виплати пенсії протиправними, у зв`язку з чим звернулась до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 2010 року перебуває на обліку в Коростенському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років як працівник медичного закладу відповідно до п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с.24).

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (станом на час призначення пенсії позивачу) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Водночас приписами ч.2 ст.7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Таким чином, у разі повернення пенсіонера на роботу на посаду, що попередньо дала право на пенсію, виплата пенсії припиняється на весь період роботи і поновлюється після звільнення з роботи.

На підтвердження факту працевлаштування ОСОБА_1 до матеріалів справи надано наказ ТОВ "ЮБЛ Клініка" № 10-к від 31.05.2018 про прийняття на роботу з 01.06.2018 на посаду медичної сестри на 0,25 ставки (а.с.9) та довідку ТОВ "ЮБЛ Клініка" від 08.10.2018 про нараховану суму заробітної плати (а.с.11).

Суд звертає увагу, що доказів звернення позивача до пенсійного органу з повідомленням про працевлаштування до матеріалів справи не надано.

Відповідачем 11.12.2018 було прийнято рішення про утримання надміру виплаченої пенсії ОСОБА_1 (а.с.30).

Листом від 15.01.2019 ОСОБА_1 звернулась до відповідача з проханням надати відомості про зупинення пенсійних виплат, до заяви долучено копію наказу №20 від 21.09.2018 (а.с.37).

Наказом № 20-к від 21.09.2018 ТОВ "ЮБЛ Клініка" позивача звільнено з посади медичної сестри за власним бажанням та проведено остаточний розрахунок (а.с.10).

Водночас відповідачем листами від 10.12.2018 №10462/03, від 23.01.2019 та від 04.03.2019 неодноразово роз`яснено ОСОБА_1 підстави зупинення пенсійних виплат та порядок вчинення дій з метою відновлення пенсійних виплат (а.с.14-16).

Згідно з ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Однак зі змісту копії трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що з останнього місця роботи вона була звільнена у 2010 році, тобто відомості з приводу працевлаштування у 2018 році відсутні (а.с.12-13). Водночас факт роботи не заперечується позивачем.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 № 13-2 (зі змінами) з урахуванням розділу II пункту 2.21 передбачено, що у разі звільнення (припинення діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії про дату звільнення шляхом подання заяви.

Доказів звернення ОСОБА_1 із заявою про відновлення пенсійних виплат суду не надано.

З урахуванням того, що позивач з 01.06.2018 повернулась на роботу на посаду, що давала їй право на отримання пенсії за вислугу років, що настає за умови звільнення особи із займаної посади, у відповідача були законні підстави для прийняття рішення про припинення пенсійних виплат ОСОБА_1 .

Таким чином, системний аналіз норм права дозволяє зробити висновок про відсутність факту порушення прав позивача Коростенським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведене, відповідачем спростовано доводи та аргументи позивача на підтвердження позовних вимог, у зв`язку з чим, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 ) відмовити в повному обсязі за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва