Справа № 440/2536/19
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2536/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

судді Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Лисака С.В.,

представника позивача адвоката Дробота Р.Д.,

представника відповідача за довіреністю Шевченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №440/2536/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Полтавський автоагрегатний завод" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2019 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Полтавський автоагрегатний завод" (надалі - ТОВ "ТД ПААЗ", Товариство) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області , в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.05.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 3 477 316,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на необґрунтованість висновків документальної планової виїзної перевірки щодо надання Товариством безповоротної фінансової допомоги за недійсним договором, оскільки нотаріальна форма, як стверджує про це відповідач, для такого договору цивільним законодавством не передбачена. З приводу господарських операцій з реалізації товарів на користь контрагентів ДП "СДІ-Україна", ТОВ "Ефест-Груп", ТОВ "Наномікс ЛТД", ТОВ "Сістем-Літл", ТОВ "Сінтезіс Солюшен", ТОВ "Електробудсервіспостач", ТОВ "Техно Пром Груп", ТОВ "Мілт" зазначав про їх реальність з огляду на фактичне підтвердження кожної з поставок первинними документами бухгалтерського обліку, тоді як висновки податкового органу про безтоварність операцій носять характер припущень, які ґрунтуються лише на інформації з баз даних контролюючого органу.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження на 21.08.2019.

19.08.2019 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача повідомляє, що проведеною перевіркою за наслідками вивчення господарських операцій за участю контрагентів позивача - покупців не було підтверджено факт реалізації позивачем товарів (м`ясорубок, соковижималок, пельменниць, пристроїв для консервування) на користь ДП "СДІ-Україна", ТОВ "Ефест-Груп", ТОВ "Наномікс ЛТД", ТОВ "Сістем-Літл", ТОВ "Сінтезіс Солюшен", ТОВ "Електробудсервіспостач", ТОВ "Техно Пром Груп", ТОВ "Мілт" по ланцюгу постачання з огляду на відсутність даних, які б могли ідентифікувати особу, яка брала участь у господарській операції, визначити обсяг її повноважень та чи перебуває дана особа у трудових відносинах з даними суб`єктами господарювання згідно з інформаційними базами ДФС. Перевіркою також встановлено факт надання Товариством його засновнику та посадовій особі (директор/головний бухгалтер в одній особі) безповоротної фінансової допомоги у розмірі 6000000,00 грн за недійсним договором, що по суті є договором дарування (т. 2 а.с. 14-18).

У судовому засіданні 21.08.2019 для надання додаткових доказів оголошено перерву у підготовчому засіданні до 04.09.2019.

У судовому засіданні 04.09.2019 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23.10.2019.

У судовому засіданні 23.10.2019 протокольною ухвалою за клопотанням представника відповідача здійснено процесуальну заміну Головного управління ДФС у Полтавській області його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області). Для надання додаткових доказів оголошено перерву до 29.10.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 30.10.2019 вимоги позовної заяви підтримав, просив її задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 30.10.2019 проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, визначених у відзиві на позов.

Суд, здійснивши розгляд справи за правилами загального позовного провадження, заслухав пояснення представників сторін, дослідив письмові докази, з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ТОВ "ТД ПААЗ" () є юридичною особою, зареєстрованою в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12.07.2016, про що вчинено запис за №1 015561 (т. 2 а.с. 10). Основним зареєстрованим видом економічної діяльності позивача за КВЕД є: 29.32 Виробництво інших вузлів, деталей і приладдя для автотранспортних засобів (основний). Підприємство з 12.07.2016 перебуває на податковому обліку, станом на дату підписання акту перевірки - в ДПІ у м. Полтаві.

У період з 28.03.2019 по 17.04.2019 (з урахуванням продовження з 11.04.2019) посадовими особами ГУ ДФС у Полтавській області на підставі направлень на перевірку від 22.03.2019 №921, № 922, №923 (т. 2 а.с. 21-23) та згідно з наказами від 13.03.2019 №729 та від 08.04.2019 №1025 (т. 2 а.с. 19-20) була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "ТД ПААЗ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 12.07.2016 по 31.12.2018, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 12.07.2016 по 31.12.2018, результати якої оформлено актом від 24.04.2019 №543/16-31-14-01-10/40651030 (т. 2 а.с. 24-44).

Перевіркою встановлено факти порушення ТОВ "ТД ПААЗ" П(С)БО 15 "Дохід", П(С)БО 16 "Витрати", пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 2 781 853,00 грн, в т.ч. 2016 рік - 870 065,00 грн, 2017 рік - 995572,00 грн, 2018 рік - 916 216,00 грн.

На підставі даного акту ГУ ДФС у Полтавській області 20.05.2019 було винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у сумі 3 477 316,25 грн, у тому числі 2 781 853,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 695 463,25 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач, не погоджуючись із висновками перевірки та нарахованими на їх підставі грошовими зобов`язаннями, оскаржив вищезазначене податкове повідомлення-рішення до суду.

Надаючи правову оцінку доводам позивача та запереченням відповідача, суд виходить з наступного.

Як свідчить зміст акту перевірки, підставою для висновку про порушення позивачем п. 5 П(С)БО 15 "Дохід", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, що призвело до заниження об`єкту оподаткування податком на прибуток в сумі 1 710 507,00 грн, слугували встановлені перевіркою факти перерахування контрагентами-покупцями (ДП "СДІ-Україна", ТОВ "Ефест-Груп", ТОВ "Наномікс ЛТД", ТОВ "Сістем-Літл", ТОВ "Сінтезіс Солюшен", ТОВ "Електробудсервіспостач", ТОВ "Техно Пром Груп", ТОВ "Мілт") коштів за операціями з поставки товарів, що в реальності не відбулися. Перерахування коштів здійснювалося на підставі платіжних доручень з недостовірно зазначеними даними в їх реквізитах в частині призначення платежу, оскільки товар фактично не отриманий покупцями від позивача. З огляду на висновок про відсутність факту реалізації товару, податкова стверджує, що отримані позивачем за такими операціями кошти від контрагентів-покупців є безповоротною фінансовою допомогою, що мали би бути враховані при обчисленні об`єкта оподаткування з податку на прибуток відповідно до абз. 8 ст. 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України".

Надаючи оцінку таким висновкам відповідача, суд виходить з такого.

Відповідно до п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (надалі ПК України) об`єктом оподаткування з податку на прибуток приватних підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

За приписами п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності (п. 44.2 ст. 44 ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.257 ст. 14 Податкового кодексу України, безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Як встановлено судом, у період, що перевірявся, ПАТ "ТД ПААЗ" (постачальник) перебував у господарських взаємовідносинах з контрагентами-покупцями: ДП "СДІ-Україна", ТОВ "Ефест-Груп", ТОВ "Наномікс ЛТД", ТОВ "Сістем-Літл", ТОВ "Сінтезіс Солюшен", ТОВ "Електробудсервіспостач", ТОВ "Техно Пром Груп", ТОВ "Мілт" з приводу поставок продукції, виробником якої є ПАТ "Полтавський автоагрегатний завод" (м`ясорубки, соковижималки, пельменниці, пристрої для консервування м`яса).

На підтвердження факту відвантаження даної продукції контрагентам-покупцям позивач до матеріалів справи надав видаткові накладні, докази оплати товарів, акти звірки, а також довіреності на видачу товарів: з контрагентом ТОВ "Ефест Груп" (т. 1 а.с. 58-89); з контрагентом ТОВ "Мілт" (т. 1 а.с. 90-105); з контрагентом ТОВ "Наномікс ЛТД" (т. 1 а.с. 106-120); з контрагентом ТОВ "Електробудсервіспостач" (т. 1 а.с. 121-132); з контрагентом ТОВ "Сістем-Літл", також довіреність на видачу (т. 1 а.с. 133-148); з контрагентом ТОВ "Сінтезіс Солюшен" (т. 1 а.с. 149-167); з контрагентом ТОВ Техно Пром Груп" (т. 1 а.с. 168-176); з контрагентом ДП "СДІ-Україна" (т. 1 а.с. 177-218).

Всі видаткові накладні у бухгалтерському обліку ТОВ "ТД ПААЗ" відображено по рахункам: Дт 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" Кт 702 "Доход від реалізації товарів".

Рух по регістрам бухгалтерського обліку відображено в картці рахунку 361 (т. 1 а.с. 246-250, т. 2 а.с. 1-5).

Придбання товарів відображено в картці рахунку 281 "Товари на складі" Кт 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками". Собівартість товару відображено проводкою Дт 902 "Собівартість реалізованих товарів" Кт 281 "Товари на складі" (т. 1 а.с. 219-245).

Заперечуючи реальність факту реалізації товарів на користь ДП "СДІ-Україна", ТОВ "Ефест-Груп", ТОВ "Наномікс ЛТД", ТОВ "Сістем-Літл", ТОВ "Сінтезіс Солюшен", ТОВ "Електробудсервіспостач", ТОВ "Техно Пром Груп", ТОВ "Мілт", відповідач вказує, що за даними інформаційних баз ДФС відсутні дані, які б могли ідентифікувати особу, яка брала участь у господарських операціях, визначити обсяг її повноважень та чи перебуває дана особа у трудових відносинах з даними суб`єктами господарювання. Крім того встановлено причетність вказаних контрагентів до реалізації товару, відмінного від придбаного у ТОВ "ТД ПААЗ".

Однак, посилання контролюючого органу на обставини, встановлені в ході зібраної щодо контрагентів інформації, суд визнає такими, що не ґрунтуються на нормах права, оскільки норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник мав реальні зміни майнового стану у зв`язку з реалізацією товарів (робіт, послуг), що пов`язано з його господарською діяльністю. Порушення певним контрагентом у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення позивачем вимог закону щодо формування складу витрат, у зв`язку з чим такий платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування витрат за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий не доведе зворотне.

Тож посилання податкового органу на податкову інформацію щодо контрагентів у базах даних ДФС суд не приймає до уваги, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер для внутрішнього користування та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 16.04.2019 у справі № 804/6909/17.

Тож відповідач не довів перед судом свого висновку про факт отримання ТОВ "ТД ПААЗ" безповоротної фінансової допомоги за наслідками господарських операцій з продажу товарів своїм контрагентам - ДП "СДІ-Україна", ТОВ "Ефест-Груп", ТОВ "Наномікс ЛТД", ТОВ "Сістем-Літл", ТОВ "Сінтезіс Солюшен", ТОВ "Електробудсервіспостач", ТОВ "Техно Пром Груп", ТОВ "Мілт", тоді як позивач, на спростування звинувачень відповідача, підтвердив реальність цих операцій документально.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 № в частині збільшення ТОВ "ТД ПААЗ" суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 2 138 133,75 грн, в тому числі 1 710 507,00 грн - за основним платежем та 427 626,75 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями підлягає скасуванню судом, як протиправне.

Іншою підставою для донарахування контролюючим органом грошового зобов`язання з податку на прибуток слугував висновок перевірки про завищення ТОВ "ТД ПААЗ" інших операційних витрат внаслідок надання у 4 кв. 2016 року засновнику та посадовій особі (директор/головний бухгалтер в одній особі) ТОВ "ТД ПААЗ" ОСОБА_1 безповоротної фінансової допомоги за недійсним договором на загальну суму 6 000 000,00 грн. В ході перевірки наданих первинних документів перевіряючими встановлено, що договір про надання безповоротної фінансової допомоги за своєю суттю є договором дарування, який, до того ж, має бути нотаріально посвідченим з огляду на його суму в 6 000 000,00 грн.

Перевіряючи встановлені в ході перевірки факти, суд з`ясував наступне.

28.11.2016 між ТОВ "ТД ПААЗ", в особі директора ОСОБА_1 (Сторона-1) та фізичною особою ОСОБА_1 (Сторона-2) було укладено договір безповоротної фінансової допомоги, за умовами якого Сторона-1 передає у власність Стороні-2 грошові кошти у розмірі 6000000,00 грн шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Сторони-2 протягом 5-ти банківських днів після підписання сторонами цього договору (т. 1 а.с. 53-54). Безповоротна фінансова допомога вважається переданою Стороні-2 в момент зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Сторони-2.

На підставі вказаного вище договору ОСОБА_1 отримав від ТОВ "ТД ПААЗ" безповоротну фінансову допомогу на загальну суму 6 000 000,00 грн, з якої Товариством, як податковим агентом, був сплачений до бюджету податок з доходів фізичних осіб та військовий збір (а.с. 55).

Податковою перевіркою встановлено, що у зв`язку зі збитковою господарською діяльністю та за відсутності власних обігових коштів безповоротна фінансова допомога на адресу фізичної особи ОСОБА_1 надавалась ТОВ "ТД ПААЗ" (позичальник) за рахунок коштів, отриманих від ПАТ "Полтавський автоагрегатний завод" (позикодавець) за укладеним договором про надання поворотної фінансової допомоги від 28.11.2016 №28/11/16 в сумі 6000000,00 грн (т. 2 а.с. 61).

Згідно з договором поворотної фінансової допомоги від 28.11.2016 №28/11/16, укладеного між ТОВ "ТД ПААЗ" (позичальник) в особі директора ОСОБА_1 та ПАТ "Полтавський автоагрегатний завод" (позикодавець) в особі генерального директора ОСОБА_2 , позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики). Сума позики за цим договором становить 6 000 000,00 грн. Фінансова допомога є безпроцентною та плата за користування коштами не нараховується. Термін дії договору до 31.12.2019.

Контролюючим органом, відповідно до наданих до перевірки первинних бухгалтерських та банківських документів під час перевірки встановлено, що ТОВ "ТД ПААЗ" (позичальник) отримав від ПАТ "ПААЗ" (позикодавець) поворотну фінансову допомогу 28.11.2016 - в сумі 3000 000,0 грн та 05.12.2016 - в сумі 3 000 000,0 грн.

В подальшому за рахунок отриманих таким чином коштів було надано безповоротну фінансову допомогу фізичній особі ОСОБА_1 відповідно до договору від 28.11.2016 б/н: платіжне доручення від 29.11.2016 №3 на суму 2 415 000,00 грн, з яких податковим агентом було утримано та перераховано податок з доходів фізичних осіб (платіжне доручення від 29.11.2016 №2 на суму 540 000,00 грн) та військовий збір (платіжне доручення від 29.11.2016 №1 на суму 45 000,00 грн); платіжне доручення від 05.12.2016 №3 2415000,0 грн, з яких податковим агентом утримано та перераховано податок з доходів фізичних осіб (платіжне доручення від 05.12.2016 №5 на суму 540 000,00 грн) та військовий збір (платіжне доручення від 05.12.2016 №4 в сумі 45 000,00 грн).

В бухгалтерському обліку операцію проведено наступним чином:

Дт 311 "Поточні рахунки в нац. валюті" Кт685 "Розрахунки з іншими кредиторам" 6000000 грн;

Дт 661 "Розрахунки по з/платі" Кт 311 "Поточні рахунки в національній валюті" 4830000 грн;

Дт 661 "Розрахунки по з/платі" Кт 6411 "Податок з доходів фізичних осіб" 1 080 000 грн, Кт 642 "Військовий збір" 90000 грн., Дт 949 "Інші витрати діяльності" Кт 661 "Розрахунки по з/платі" 6 000 000 грн.

На підставі зібраних під час перевірки документів встановлено, що договір про надання безповоротної фінансової допомоги за своєю суттю є договором дарування, який відповідає ознакам наведеним у ст.ст. 717, 718 Цивільного кодексу України. З посиланням на ч. 5 ст. 719 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, відповідач стверджує про порушення позивачем форми договору про надання безповоротної фінансової допомоги, недотримання якої, в силу приписів ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України, свідчить про його нікчемність. Наслідком недійсності договору, за логікою відповідача, має бути повернення сторін до колишнього стану відповідно до вимог ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України.

У безпосередньому зв`язку з цим відповідач робить висновок про те, що інші операційні витрати позивача за 2016 рік в сумі 6 000 000,00 грн, на формування яких мала вплив надана безповоротна фінансова допомога, не підтверджено, чим допущено порушення П(С)БО 16 "Витрати", пп. 134.1.1 ст. 134 ПК України від 02.12.2010 у вигляді завищення інших операційних витрат за 4 кв. 2016 року на загальну суму 6 000 000,00 грн.

Суд, погоджуючись в цілому з висновком податкового органу про завищення позивачем інших операційних витрат за 4 кв. 2016 року на загальну суму 6 000 000,00 грн, не може погодись із мотивацією, яка покладена в основу таких висновків.

Так, суд визнає безпідставним зроблене в акті перевірки відповідачем ототожнення договору безповоротної фінансової допомоги з договором дарування, оскільки у податкового органу відсутнє відповідне повноваження.

Разом з цим, погоджуючись із висновком про завищення позивачем витрат на суму 6000000,00 грн, суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до пп. 134.1.1 ст. 134 ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

В той же час підпунктом 14.1.36 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідність господарської операції діловій меті, про що може свідчити і економічна обґрунтованість витрат на її здійснення, є необхідною умовою для реалізації платником податків права на витрати та податковий кредит. Це відповідає самому змісту вищенаведених норм ПК, які надають платнику податків право зменшити оподатковуваний дохід та податкові зобов`язання на суму витрат, сплаченого податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг) при здійсненні господарської діяльності. Встановлення законодавцем податкових преференцій має на меті стимулювання ділової активності учасників торгівельного обороту, що, в свою чергу, презюмує здійснення господарських операцій, що є об`єктом оподаткування, з метою досягнення економічного ефекту (ділової мети), а не тільки з метою отримання податкової вигоди. Відсутність економічної доцільності господарських операцій, окрім як здійснення їх з метою отримання податкової вигоди у вигляді витрат та/або податкового кредиту, є підставою для зменшення в податковому обліку платника податків сум витрат та/або податкового кредиту.

Більше того, завідома для платника податків відсутність розумної економічної причини щодо певних витрат при здійсненні господарської операції, як правило, виключає підстави для збільшення у податковому обліку витрат та/або податкового кредиту, оскільки таке у більшості своїй свідчить про відсутність ділової мети у такої господарської операції як притаманної риси господарської діяльності.

Аналогічна правова позиція сформульована Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.01.2018 р. по справі № 2а-19379/11/2670 (ЄДРСР № 71829439).

На запитання суду, як саме пов`язані дії Товариства з надання безповоротної фінансової допомоги із господарською діяльністю самого Товариства, представник позивача пояснив, що підприємство вправі укладати будь-які угоди, які не заборонені законом. Виходячи лише з цього Товариством було прийнято рішення про необхідність надання ОСОБА_1 відповідної фінансової допомоги.

Вказані пояснення, на переконання суду, не доводять наявність у діях Товариства, що пов`язані з наданням безповоротної фінансової допомоги, ділової мети, що у свою чергу виключає зв`язок даної операції з господарською діяльністю позивача.

З огляду на це суд визнає доведеним факт завищення позивачем витрат у 4 кв. 2016 року у зв`язку з наданням безповоротної фінансової допомоги фізичній особі ОСОБА_1

Відтак нарахування податковим органом грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 1 071 346,00 грн за основним платежем та штрафних санкцій в розмірі 267 836,50 грн за вказане порушення вимог податкового законодавства суд визнає правомірними, а позовні вимоги в цій частині - безпідставними.

За таких обставин позов належить задовольнити частково.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 19 210,00 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 10.07.2019 №4768 (а.с. 3).

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області у сумі пропорційній до задоволеної частини позовних вимог - 11 812,23 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Полтавський автоагрегатний завод" (вул. Зіньківська, 57, м. Полтава, 36009, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 20.05.2019 № в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Полтавський автоагрегатний завод" суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 2 138 133 (два мільйони сто тридцять вісім тисяч сто тридцять три) грн 75 коп, в тому числі 1 710 507 (один мільйон сімсот десять тисяч п`ятсот сім) грн 00 коп - за основним платежем та 427 626 (чотириста двадцять сім тисяч шістсот двадцять шість) грн 75 коп - за штрафними (фінансовими) санкціями.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Полтавський автоагрегатний завод" (вул. Зіньківська, 57, м. Полтава, 36009, ) частину судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у сумі 11 812 (одинадцять тисяч вісімсот дванадцять) грн 23 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складений 11.11.2019.

Суддя Є.Б. Супрун