Справа № 826/5872/18
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 листопада 2019 року

Київ

справа №826/5872/18

адміністративне провадження №К/9901/30873/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2019 у справі №826/5872/18 за адміністративним позовом Офісу великих платників податків ДФС до Державного підприємства «УКРХІМТРАНСАМІАК» про стягнення частини чистого прибутку,

в с т а н о в и в:

Офіс великих платників податків ДФС звернувся до адміністративного суду з позовом до Державного підприємства «УКРХІМТРАНСАМІАК», в якому, з урахуванням подальшого уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача частину чистого прибутку (доходу), суму якого він самостійно визначив у розмірі 103290990,95грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2019 провадження у адміністративній справі №826/5872/18 за позовом Офісу великих платників податків ДФС до Державного підприємства «УКРХІМТРАНСАМІАК» про стягнення частини чистого прибутку закрито.

Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 08.10.2019 відмовив у задоволенні клопотання Офісу великих платників податків ДФС про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнав неповажними причини пропуску заявником строку на апеляційне оскарження та відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2019 у справі №826/5872/18.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Офіс великих платників податків ДПС 06.11.2019, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Зокрема, податковий орган вказує на незаконність прийняття рішення суду апеляційної інстанції, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, зважаючи на відсутність законних підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження. Податковий орган вважає, що своєчасне подання апеляційної скарги при первинному зверненні до суду є підставною для поновлення пропущеного строку вдруге поданої апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження. Відсутність бюджетних асигнувань на рахунку відповідача та зупинення операцій з грошовими коштами внаслідок проведення процедури безспірного списання за виконавчими провадженнями відносно Офісу великих платників податків ДФС є обставинами, які не залежать від волі податкового органу, та є підставою для визнання поважними причину пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду. На думку позивача, порушення порядку здійснення процесуальної дії апеляційного оскарження не повинно впливати на наданий особі Конституціє України доступ до правосуддя.

При вирішенні питання щодо відкриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС, судом з`ясовано наступні обставини.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 18.02.2019 закрив провадження у адміністративній справі №826/5872/18 за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Державного підприємства «УКРХІМТРАНСАМІАК» про стягнення частини чистого прибутку.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про закриття провадження у адміністративній справі №826/5872/18, Офіс великих платників податків ДФС 18.03.2019, тобто в межах встановленого законом процесуального строку, оскаржив її у апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2019 вказану апеляційну скаргу було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України (ненадання документа про сплату судового збору). Цією ж ухвалою визначено строк, терміном у десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, протягом якого особа має право усунути виявлені судом недоліки апеляційної скарги.

Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23.04.2019 відмовив Офісу великих платників податків ДФС у задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, а апеляційну скаргу, на підставі частини другої статті 298 КАС України з урахуванням пункту 1 частини 4 статті 169 цього ж Кодексу, повернув позивачу у зв`язку з невиконанням останнім вимог ухвали від 01.04.2019, які стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

Повторно, 29.08.2019, тобто з пропуском встановленого КАС України процесуального стоку на апеляційне оскарження, Офіс великих платників податків ДФС звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2019. Одночасно до апеляційної скарги позивачем було долучено документ про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2019 апеляційну скаргу було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 298 КАС України, у зв`язку з тим, що апеляційна скарга подана з пропуском визначеного статтею 295 КАС України строку на апеляційне оскарження, а наведені особою у клопотанні про поновлення такого строку підстави визнані судом неповажними. Цією ж ухвалою заявнику визначено строк на усунення виявлених судом недоліків, терміном у десять днів з дня вручення копії даної ухвали, протягом якого особа має право надати суду обґрунтоване клопотання із зазначенням інших підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції керувався тим, що позивач у клопотанні про поновлення пропущеного строку, не навів поважних причин пропуску такого строку, які могли б бути визнані судом поважними. Зокрема, суд зазначив, що посилання податкового органу на дотримання ним наданого суб`єкту владних повноважень річного строку на апеляційне оскарження не може бути поважною причиною пропуску процесуального строку апеляційного оскарження у даній справі, оскільки звертаючись до суду вдруге (через чотири місяці після повернення апеляційної скарги заявнику), позивачем не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску такого строку. Також, суд звернув увагу, що сама по собі сплата судового збору не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

На виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2019 про залишення апеляційної скарги без руху позивачем на адресу суду було скеровано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску такого строку позивач зазначив, що повернення первинної апеляційної скарги заявнику не позбавляє права повторного звернення до суду з апеляційною скаргою.

Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 08.10.2019 визнав наведені позивачем підстави пропуску строку апеляційного оскарження неповажними, у зв`язку з чим відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд дійшов висновку, що правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження є очевидним, розумні сумніви щодо їх застосування чи тлумачення відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження (пункт 4 частини перша статті 299 КАС України).

Враховуючи наведене, за результатами оцінки зазначених, у надісланій на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, заяві про поновлення строку апеляційного оскарження підстав, суд може визнати їх поважними та відкрити апеляційне провадження або визнати такі підстави неповажними, у зв`язку з чим відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Як зазначено вище, суд апеляційної інстанції ухвалою від 11.09.2019 надавав позивачу достатній строк для усунення недоліків вдруге поданої апеляційної скарги щодо надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження з наведенням інших причин поважності підстав пропуску такого строку. Наведені податковим органом у клопотанні, надісланому на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, підстави пропуску строку апеляційного оскарження судом визнано неповажними, у зв`язку з чим у відкритті апеляційного провадження було відмовлено, що відповідає правильному застосуванню КАС України.

Зокрема, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд звернув увагу, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Суд умотивовано зазначив, що попереднє звернення з апеляційною скаргою, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, та її повернення, не є об`єктивно непереборними обставинами, такими, що не залежать від волевиявлення особи та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою і в жодному разі не дають право державному органу у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення. Сама по собі сплата судового збору суб`єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за відсутності належного підтвердження вчинення таким суб`єктом дій, спрямованих на забезпечення своєчасного оскарження судового рішення.

Також, суд апеляційної інстанції зауважив, що вдруге апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції позивачем подано більше ніж через півроку з моменту постановлення оскаржуваної ухвали та більше ніж через чотири місяці після повернення первинної апеляційної скарги заявнику, що вказує на невчинення податковим органом активних дій, спрямованих на апеляційне оскарження рішення суду в найкоротші строки без зайвих зволікань. Неможливість своєчасної сплати судового збору не звільняє сторін по справі від обов`язку дотримуватися процесуальних строків.

Апеляційний адміністративний суд дійшов обґрунтованого висновку, що апелянт, як суб`єкт владних повноважень, повинен бути обізнаний з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

Доводи касаційної скарги щодо встановлення судом апеляційної інстанції неправомірних обмежень у реалізації податковим органом права на апеляційне оскарження судового рішення не спростовують вищенаведених висновків про очевидне правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 у справі «Устименко проти України» зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При цьому, судом також враховуються висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Лелас проти Хорватії», відповідно до яких держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов обґрунтованого висновку, що наведені апелянтом у заявленому клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження жодним чином не обґрунтовують поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження у даній справі, що свідчить про наявність умотивованих підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2019 у справі №826/5872/18.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини першої, пунктом 2 частини другої статті 333 КАС України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2019 у справі №826/5872/18 за адміністративним позовом Офісу великих платників податків ДФС до Державного підприємства «УКРХІМТРАНСАМІАК» про стягнення частини чистого прибутку.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

............................

І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

Судді Верховного Суду