Справа № 580/2251/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2251/19 Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови та нездійснення перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 в розмірі 84 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 21.06.2019 року, не зарахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді стажу роботи в галузі права на посадах головного спеціаліста-юриста в Державній податковій адміністрації в Драбівському районі Черкаської області (після зміни назви з 05.02.1998 - Державній податковій інспекції в Драбівському районі) в період з 05.02.1997 по 07.09.1998 та старшого державного податкового інспектора відділу правового забезпечення Золотоніської об`єднаної державної податкової інспекції Черкаської області в період з 07.09.1998 по 29.06.1999 на підставі розрахунку стажу судді від 18.06.2019 року та довідки про роботу на посаду судді від 18.06.2019, виданих Драбівським районним судом;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 84 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 21.06.2019, зарахувавши до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, стаж роботи в галузі права на посадах головного спеціаліста-юриста в Державній податковій адміністрації в Драбівському районі Черкаської області (після зміни назви з 05.02.1998 - Державній податковій інспекції в Драбівському районі) в період з 05.02.1997 по 07.09.1998 та старшого державного податкового інспектора відділу правового забезпечення Золотоніської об`єднаної державної податкової інспекції Черкаської області в період з 07.09.1998 по 29.06.1999 на підставі розрахунку стажу судді від 18.06.2019 року та довідки про роботу на посаді судді від 18.06.2019, виданих Драбівським районним судом.

Позов обґрунтовано тим, що у червні 2019 року звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку довічного грошового утримання, однак 09 липня 2019 року отримав письмову відмову у проведенні перерахунку, яку вважає протиправною.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції помилково не застосовано положення частини другої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» №2509-VIII від 12.07.2018, які набрали чинності з 05.08.2018, зважаючи на те, що позивача звільнено з посади судді 29.08.2017.

Вказує, що внесені зміни до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» про зараховування до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого визначена законом надають право для призначення на посаду судді.

Зазначена норма закону призвела до покращення правового становища позивачки, оскільки дозволила зарахувати її стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення особи на посаду судді, що узгоджується з висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №9901/805/18.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем звернено увагу, що оскільки позивач пішов у відставку до набрання чинності Законом України №2509-VIII від 12.07.2018, відтак підстави для перерахунку тривалості стажу роботи з урахуванням норм частини другої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відсутні.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Указом президента України від 04.08.2003 № 02/2003 призначено у межах п`ятирічного строку у місцевих загальних судах на посаду судді ОСОБА_1 .

Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 29.08.2017 № 2553/0/15-17 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Драбівського районного суду Черкаської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У відповідності до вказаного рішення ОСОБА_1 з листопада 1984 року по жовтень 1986 року проходив строкову військову службу; з червня 1999 року по червень 2000 року працював на посаді в.о. помічника-стажиста прокурора та помічника прокурора Драбівського району Черкаської області; з серпня 2003 року обіймав посаду судді Драбівського районного суду Черкаської області.

Постановою Верховної Ради України від 21 травня 2009 року № 1406-VI обраний на посаду судді Драбівського районного суду Черкаської області безстроково.

20 червня 2019 року позивач звернувся до відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 4 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наданих розрахунку стажу судді, довідки про роботу на посаді судді від 18.06.2019 та поданої раніше довідки про складові суддівської винагороди (а.с. 12).

Відповідач листом від 04.07.2019 № 60352/03-05 повідомив позивача про відсутність законних підстав для перерахунку тривалості стажу роботи на посаді судді, з огляду на те, що станом на 27.09.2017 стаж роботи ОСОБА_1 становив 14 років 1 місяць 16 днів (а.с. 15-16).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень доведено суду правомірність дій щодо незарахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, а саме: стажу роботи в галузі права на посадах головного спеціаліста-юриста в Державній податковій адміністрації в Драбівському районі Черкаської області (після зміни назви з 05.02.1998 - Державній податковій інспекції в Драбівському районі) в період з 05.02.1997 по 07.09.1998 та старшого державного податкового інспектора відділу правового забезпечення Золотоніської об`єднаної державної податкової інспекції Черкаської області в період з 07.09.1998 по 29.06.1999 на підставі розрахунку стажу судді від 18.06.2019 та довідки про роботу на посаді судді від 18.06.2019 року, виданих Драбівським районним судом.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з частиною першою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.137 Закону №1402-VIII, чинного з 30 вересня 2016 року, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У подальшому, Законом України від 12.07.2018 № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - Закон № 2509-VIII), який набрав чинності з 05.08.2018 статтю 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою такого змісту:

«До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Верховний суд, Вища рада правосуддя, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Рада суддів України, Державна судова адміністрація України, Національна школа суддів України, враховуючи внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висловили свою думку у спільному листі від 05.11.2018 №41783/0/9-18/2664/0/2-18/01-6757/18/9рс-1112/18/1-22433/18/02/3878 «Про зарахування(перерахунок) стажу роботи на посаді судді», відповідно до якого до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тобто застосовуються вимоги, що діяли на момент такого призначення (обрання).

При цьому, абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII закріплено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Зазначена норма пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із часом призначення чи обрання суддею.

Відповідно до абз. 2 частини четвертої ст. 43 Закону «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII у редакції чинній на час призначення позивача на посаду судді (далі - Закон № 2862-XII) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 (далі - Закон № 2453-VI), який було прийнято, та який діяв на час роботи позивача суддею, також містить бланкетну норму стосовно визначення стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби та на посадах прокурорів і слідчих.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (адміністративне провадження № П/9901/382/18) та у постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 541/503/17.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачу до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці враховано строкову військову службу та роботу на посаді в.о. помічника-стажиста прокурора та помічника прокурора Драбівського району Черкаської області.

У той же час, ОСОБА_1 у позовній заяві просить врахувати саме стаж роботи в галузі права на посадах головного спеціаліста-юриста в Державній податковій адміністрації в Драбівському районі Черкаської області (після зміни назви з 05.02.1998 - Державній податковій інспекції в Драбівському районі) в період з 05.02.1997 по 07.09.1998 та старшого державного податкового інспектора відділу правового забезпечення Золотоніської об`єднаної державної податкової інспекції Черкаської області в період з 07.09.1998 по 29.06.1999.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2862-XII, яка була чинною на час обрання позивача на посаду судді, визначалось, що на посаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який мав вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживав в Україні не менш як десять років та володів державною мовою.

З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права три роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 2862-XII на день їх обрання.

З цього питання також висловлювалася Велика Палата Верховного Суду, яка зазначила, що внесенні до статті 137 Закону № 1402-VIII зміни Законом від 12.07.2018 № 2509-VIII дозволили зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення позивача на посаду судді (постанова від 30 травня 2019 року у справі № 11-1481заі18).

Тобто, зазначена норма закону призвела до покращення правового становища суддів, оскільки дозволила зарахувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у цій справі вирішувався спір, пов`язаний з реалізацією судді права на відставку після 05.08.2018, а не право на перерахунок довічного грошового утримання.

У той же час, матеріали справи свідчать про те, що позивач реалізував своє право на відставку до внесення змін Законом України від 12 липня 2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, позивач, не є ані працюючим суддею, ані суддею, що звільнений із займаної посади після набрання чинності Законом України від 12.07.2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а Закон № 2509-VIII не містить застереження про те, що його положення щодо визначення стажу роботи на посаді судді поширюється на суддів, які пішли у відставку до набрання чинності вказаним законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) № 1-7/99 від 09 лютого 1999 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що до позивача не може застосовуватись норма права щодо зарахування стажу роботи в галузі права, яка набрала чинності після виходу позивача у відставку, у зв`язку з тим, що у законі не має прямого посилання на зворотну дію закону у часі.

У даному випадку суд не вбачає дискримінації прав позивача, порушення принципу єдиного статусу суддів, гарантій їх незалежності та гарантій збереження звання судді, оскільки стаж роботи позивача був розрахований відповідно до законодавства, що діяло на момент його виходу у відставку.

Отже, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі заяви позивача від 20.06.2019.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються рішення суду, не ґрунтуються на законі та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук