Справа № 360/4819/19
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13 листопада 2019 року СєвєродонецькСправа № 360/4819/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., перевіривши матеріали адміністративного позову адвоката Алєксандрової Анастасії Євгенівни в інтересах ОСОБА_1 до Конкурсної комісії з проведення конкурсного відбору на зайняття посади генерального директора комунальної установи «Старобільське районе територіальне медичне об`єднання» Старобільської ради про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 08 листопада 2019 року надійшов адміністративний позов Алєксандрової Анастасії Євгенівни в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Конкурсної комісії з проведення конкурсного відбору на зайняття посади генерального директора комунальної установи «Старобільське районе територіальне медичне об`єднання» Старобільської ради (далі - відповідач, Конкурсна комісія) з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Конкурсної комісії, оформлене протоколом від 18.09.2019 № 2, в частині визнання такими, що відповідають умовам проведення конкурсу подані претендентом ОСОБА_3 документи та допущення її до наступного етапу конкурсу;

2) визнати протиправним та скасувати рішення Конкурсної комісії, оформлене протоколом від 04.10.2019 № 4, в частині визнання ОСОБА_3 переможцем у конкурсі на зайняття посади генерального директора комунальної установи «Старобільське районне територіальне медичне об`єднання» Старобільської районної ради (далі - КУ «Старобільське РТМО»).

За приписами пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали адміністративного позову, суд встановив таке.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Конкурсної комісії, оформлене протоколом від 18.09.2019 № 2, в частині визнання такими, що відповідають умовам проведення конкурсу подані претендентом ОСОБА_3 документи та допущення її до наступного етапу конкурсу, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 9 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначаються обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльності прав, свобод, інтересів позивача.

Отже, процесуальний закон вимагає, щоб у позовній заяві про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень позивач, з-поміж іншого, обґрунтовував порушення оскаржуваним рішенням своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту <...>.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. <...> поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим.

Вказане підтверджується і нормою частини другої статті 124 Конституції України, в якій закріплено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Тобто, обов`язковою умовою для застосування інституту судового захисту має бути наявність юридичного спору між сторонами у справі, тобто порушення однією стороною законних прав та охоронюваних інтересів іншої сторони.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають, що начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище. Не поширюють свою дію ці положення й на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних (можливо позасудових) форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Таким чином, враховуючи наведене нормативне регулювання, суд дійшов висновку, що право на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень мають лише особи, чиї права, свободи та інтереси порушуються оскаржуваним рішенням. Особи, чиї права, свободи та інтереси не порушуються таким рішенням суб`єкта владних повноважень, права оскаржувати такі рішення не мають.

В позовній заяві позивач зазначає, що протоколом Конкурсної комісії від 18.09.2019 № 2 вирішено, що відповідають умовам проведення конкурсу подані претендентами документи та допущено до наступного етапу конкурсу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Таке рішення відповідача призвело до формального підходу до проведення конкурсу та звуження прав позивача, як претендента на зайняття посади генерального директора КУ «Старобільське РТМО».

Однак, позивачем всупереч вимог пункту 9 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві відсутнє обґрунтування порушення рішенням Конкурсної комісії, оформленим протоколом від 18.09.2019 № 2, прав, свобод, інтересів позивача, тобто, існування реального негативного впливу на його конкретні права чи інтереси, у зв`язку з прийняттям відповідачем оскаржуваного рішення.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Конкурсної комісії, оформленого протоколом від 04.10.2019 № 4, в частині визнання ОСОБА_3 переможцем у конкурсі на зайняття посади генерального директора КУ «Старобільське РТМО», суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються:

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Дослідженням позовної заяви з`ясовано, що звертаючи до суду вимогу про визнання протиправним та скасування рішення Конкурсної комісії, оформленого протоколом від 04.10.2019 № 4, позивачем не наведено обставин в чому саме, на його думку, полягає протиправність вчинених або навпаки не вчинених конкурсною комісією дій (допущеної нею бездіяльності) при винесені зазначеного рішення. Не наведено мотивів, з яких позивачем зроблено висновок про протиправність рішення конкурсної комісії, оформленого протоколом від 04.10.2019 № 4.

У позовній заяві наведено лише правові норми, які регулюють спірні правовідносини.

Отже, позивачу необхідно надати уточнену позовну заяву, оформлену відповідно до статей 160, 161 КАС України, та її копію для вручення відповідачу, з зазначенням обґрунтування порушення рішенням Конкурсної комісії, оформленого протоколом від 18.09.2019 № 2, прав, свобод або інтересів позивача; обставин, якими позивач обґрунтовує вимогу про визнання протиправним та скасування рішення Конкурсної комісії, оформленого протоколом від 04.10.2019 № 4, мотивів, з яких позивачем зроблено такий висновок.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява подана без додержання вимог статей 160, 161 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки вищевказані обставини перешкоджають відкриттю провадження у справі, позовна заява адвоката Алєксандрової Анастасії Євгенівни в інтересах ОСОБА_1 належить залишенню без руху з встановленням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 121, 160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов адвоката Алєксандрової Анастасії Євгенівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу протягом семи календарних днів з дня отримання даної ухвали надати до суду:

- уточнену позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог статей 160, 161 КАС України, та її копію для надіслання відповідачу.

У разі ненадання вищевказаних документів позовна заява буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її підписання та не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяК.О. Пляшкова