Справа № 560/2971/19
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2971/19
УХВАЛА

іменем України

08 листопада 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М.

за участі:секретаря судового засідання Нетичай Ю.В. позивача: ОСОБА_1 , представника позивача: ОСОБА_2 , представника відповідачів: Сороки П.В.,
розглянувши клопотання представника відповідачів про залишення адміністративного позову без розгляду по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України , Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Т.в.о. Голови Служби І. Баканова, яке виразилось в наказі № 770-ОС від 14.06.2019 року про звільнення з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом «б» пункту 61, підпунктом «и» пункту 62 (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та пунктом 88.1 у запас Збройних сил України майора ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Начальника Управління СБУ у Хмельницькій області С. Харченко від 01.07.2019 року № 99-ОС про виключення зі списків особового складу майора ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Службу безпеки України поновити майора ОСОБА_1 на посаді начальника 1 сектору відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю з відновленням усіх умов грошового забезпечення, встановлених надбавок, премій тощо;

- стягнути з Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу до дня поновлення на посаді.

Ухвалою суду від 02.10.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Суд, ухвалою від 10.10.2019 року відкрив провадження та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник відповідачів заявив клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, у зв`язку з пропущеним строком звернення до суду. Клопотання обґрунтовано тим, що позивач просить скасувати рішення Т.в.о. Голови СБУ Баканова І.Г., яке виразилося в наказі №770-ОС від 14.06.2019 про звільнення позивача з військової служби з дня виключення зі списків особового складу, а також визнати протиправним та скасувати рішення начальника УСБУ у Хмельницькій області від 01.07.2019 №99-ОС про виключення позивача зі списків особового складу. Строк позовної давності по даній категорії справ у ОСОБА_1 закінчився 02.08.2019, однак адміністративний позов ОСОБА_1 поданий до суду 27.09.2019, при чому, у позовній заяві сам позивач вказав, що із наказами про звільнення його з військової служби та про виключення із списків особового складу він ознайомився 01.07.2019.

Позивач та його представник у судовому засіданні щодо заявленого клопотання заперечили.

Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши клопотання представника відповідачів про залишення адміністративного позову без розгляду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі -КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 5. ст.122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, чинне законодавство України, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17рп/2011 визнано, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційний прав на судовий захист і доступ до правосуддя.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Частиною 3 статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що позивач 01.07.2019 року був ознайомлений з наказом № 770-ОС від 14.06.2019 року про звільнення з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом «б» пункту 61, підпунктом «и» пункту 62 (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та пунктом 88.1 у запас Збройних сил України майора ОСОБА_1 , та з наказом начальника Управління СБУ у Хмельницькій області С. Харченко від 01.07.2019 року № 99-ОС про виключення зі списків особового складу майора ОСОБА_1 , про що позивач сам вказує у позовній заяві та підтверджується копіями списків співробітників, які ознайомилися з наказами №770-ОС від 14.06.2019 року, №99-ОС від 01.07.2019 року, які містяться в матеріалах справи.

З позовною заявою до адміністративного суду позивач звернувся лише 27.09.2019 року згідно із штампу відділу діловодства суду. Позовна заява здана до канцелярії суду нарочно.

Отже, позивач станом на момент звернення з позовом до суду пропустив місячний строк встановлений ч.5 ст.122 КАС України.

Судом встановлено, що будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду, у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідачів, якщо позивач вважає, що діями чи бездіяльністю відповідачів порушуються його права та законні інтереси.

Доводи позивача про те, що останній пропустив строк звернення з позовом до адміністративного суду через те, що витяги з наказів були надані відповідачами на адвокатські запити лише 27.08.2019 року, не є поважною причиною для поновлення строків звернення з даним адміністративним позовом до суду, оскільки позивач фактично не був позбавлений можливості подати позовну заяву до адміністративного суду протягом одного місяця з моменту ознайомлення із наказом про звільнення (01.07.2019) і вже під час судового розгляду справи просити суд витребувати останній у відповідачів, у разі відсутності у позивача оскаржуваного наказу.

Крім того, позивачем не надано суду доказів поважності пропуску строку звернення з адміністративним позовом до суду (хвороба, відрядження, стихійне лихо тощо).

Серед іншого, не приймаються до уваги й доводи позивача, що до суду він має право звернутися в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки та що йому так і не вручено відповідачами копії оскаржуваних наказів та не видано трудову книжку, оскільки суд звертає увагу, щодо справ про прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами.

Водночас, слід звернути увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення без розгляду позовної заяви за встановлених судом обставин не є порушенням права позивача на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав визначених частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України.

Відтак, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідачів є обгрунтованим та тиким, що підлягає задоволенню, тому позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

клопотання представника відповідачів про залишення адміністративного позову без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування Наказу Служби Безпеки України від 14.06.2019 року №770-ос "По особовому складу" Про звільнення з військової служби майора ОСОБА_1 та Наказу Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області від 01.07.2019 року №99-ос "По особовому складу" Про виключення зі списків особового складу майора ОСОБА_1 а також поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 12 листопада 2019 року

Головуючий суддя П.М. Майстер