Справа № 160/9162/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2019 року Справа № 160/9162/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Дудко Ю.С.
представника позивача - Ясира С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учаників справи у м.Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Східно-Української компанії «Золотий Лев» Товариство з обмеженою відповідальністю до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
20.09.2019 Східно-Українська компанія «Золотий Лев» Товариство з обмеженою відповідальністю звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати:
- судові витрати покласти на відповідача.
Позивач не згоден з висновками, фактами та даними, викладеними в акті перевірки, та вважає, що висновки Акту перевірки не відповідають положенням податкового і митного законодавства України, отже є неправомірними, а тому податкові повідомлення-рішення, які прийняті на підставі такого Акту перевірки є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 25.09.2019 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
21.10.2019 до суду від представника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні повністю.
В обгрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив, що при митному оформленні за митними деклараціями від 03.04.2018 №UA110190/2018/503242, від 04.04.2018 №UA110190/2018/503262 та від 25.02.2019 №UA110190/2019/501891 до товару «комплектний об`єкт «збірна будівельна конструкція: сушильний завод…» неправомірно застосовано режим вільної торгівлі в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони. З урахуванням інформації, отриманої від Дніпропетровської митниці ДФС, перевіркою встановлено відсутність підстав для застосування до ТОВ «Східно-Українська компанія «Золотий Лев» податкових пільг (преференцій) при ввезенні товару на митну територію України (преференція 410) під час митного оформлення товару за митними деклараціями від 03.04.2018 №UA110190/2018/503242, від 04.04.2018 №UA110190/2018/503262 та від 25.02.2019 №UA110190/2019/501891, у зв`язку з чим виникли податкові зобов`язання із сплати сум ввізного мита та ПДВ.
Таким чином, у порушення ст. 26 Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ч. 1 ст. 281, ч. 1 ст. 295 Митного кодексу України, ТОВ «Східно-Українська компанія «Золотий Лев» неправомірно застосовано тарифну пільгу (тарифну преференцію), що призвело до заниження суми ввізного мита всього у розмірі 675 797,88 грн.
У зв`язку із заниженням суми ввізного мита, як бази оподаткування податку на додану вартість, ТОВ «Східно-Українська компанія «Золотий Лев» на порушення п. 190.1 ст. 190 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) занижено суму податку на додану вартість всього у розмірі 135 159,58 грн.
На підставі вищевикладеного, представник Головного управління ДФС у Дніпропетровській вважає, що позивачу правомірно були винесенні оскаржувані ним податкові повідомлення-рішення, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 п. 1 Порядку заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 - документ, який підтверджує статус преференційного походження товару(ів). Згідно з ч. 1 ст. 43 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару.
Отже, сертифікат EUR.1 є документом, на підставі якого може бути підтверджено єдине походження товару.
У судовому засіданні 24.10.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в адміністративному позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача у судове засідання 24.10.2019 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується звітом електронного повідомлення та розпискою, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Заслухавши думку представника позивача про розгляд справи без участі представника відповідача, судом було ухвалено подальший розгляд справи здійснювати без участі представника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, який у судове засідання не з`явився, однак був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Східно-Українська компанія «Золотий Лев» Товариство з обмеженою відповідальністю зареєстровано в Єдиному державному реєстрі 27.05.1993 та основним видом його діяльності відповідно до КВЕД 46.37 є оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами.
Висновками акту документальної невиїзної перевірки встановлено порушення ТОВ «Східно-Українська компанія «Золотий Лев»: 1) ст. 26 Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ч. 1 ст. 281, ст. 295 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VІ, в результаті чого занижено податкові зобов`язання по сплаті мита за митними деклараціями від 03.04.2018 №UА110190/2018/503242, від 04.04.2018 №UА110190/2018/503262 та від 25.02.2019 №UА110190/2019/501891 на загальну суму 675 797,88 грн.; 2) п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ, в результаті чого занижено податкові зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митними деклараціями від 03.04.2018 №.UА110190/2018/503242, від 04.04.2018 №UА110190/2018/503262 тF від 25.02.2019 №UA 110190/2019/501891 на загальну суму 135 159,58 грн.
Не погодившись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, Східно-Українська компанія «Золотий Лев» Товариство з обмеженою відповідальністю звернулось з даним адміністративним позовом до суду.
Положеннями ст. 19 ч. 2 Конституції України гарантовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені ст. 79 Податкового кодексу України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.
Як зазначено у п. 79.1 зазначеної вище статті, документальна невиїзна перевірка здійснюється, зокрема, у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Угоди про асоціацію, кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку 1-А до цієї Угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Протоколу 1, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (а) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу,- декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.
Згідно ч. 1 ст. 17 Протоколу 1, сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Частина 3 цієї ж статті Протоколу 1 встановлює, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бут виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.
Відповідно до ч. 2 п. 1 Порядку заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 (далі - сертифікат) - документ; який підтверджує статус преференційного походження товару(ів).
Згідно з ч. 1 ст. 43 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару.
Відтак, сертифікат EUR.1 є документом, на підставі якого може бути підтверджено єдине походження товару.
А тому, доводи відповідача щодо того, що позивачем жодної інформації та копії документів, щодо єдиного підтвердження походження товару відповідно до Угоди відповідачеві не подано, суд не бере до уваги, оскільки в акті перевірки зазначено, що позивачем на запит ГУ ДФС у Дніпропетровській області були надані, зокрема: копія декларації відповідності № 81/83 від 28.03.2018 року та копії сертифікатів EUR.1, у яких зазначена країна походження товару - Італія.
Відповідно до п. 5 ч. 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.
Таким чином, висновки викладені в акті перевірки, спростовуються змістом самого акту та наданими позивачем документами.
Відповідно до ст. 30 Протоколу 1 зазначено « 1. Виявлення незначних розбіжностей між відомостями, наведеними в підтвердженні походження й документах, поданих до митної служби для виконання формальностей, пов`язаних з імпортуванням товарів, не спричиняє ipso facto нікчемності такого підтвердження походження, якщо встановлено у належний спосіб, що цей документ відповідає представленим товарам. 2. Очевидні формальні помилки у підтвердженні походження, такі як помилки друку, не є причиною для відхилення такого документа, якщо ці помилки не спричиняють сумнівів щодо правильності відомостей, наведених у документі.».
Нормативні вимоги ст. 33 Протоколу 1 встановлюють: « 1. Подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді коли митні органи країни імпорту мають обгрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу. 2. З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку. 3. Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. 4. Якщо митні органи країни імпорту вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, вони повинні запропонувати імпортерові позбавитися товару з уживанням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.».
В листі ДФС України від 03.03.2017 № 5466/7/99-99-19-03-17 із посиланням на вищевказані норми Протоколу 1 зазначаються: «У разі наявності обгрунтованих сумнівів щодо достовірності сертифіката або декларації, перевірка цих документів здійснюється шляхом направлення до ДФС відповідного запиту згідно з наказом Держмитслужби від 13.09.2010 №1050 "Про затвердження Порядку направлення до Держмитслужби звернень митних органів щодо проведення перевірки сертифікатів про походження товару».
Положеннями підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком ш прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.
Положеннями пункту 1 частини третьої, частини шостої статті 345 МК України визначено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 351 МК України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Аналіз наведених правових норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, а також орган доходів і зборів має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов`язкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недобір. При цьому підставою для проведення документальної невиїзної перевірки є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться.
Відповідна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.08.2018 у справі №821/751/17.
Суд звертає увагу, що з інформації, викладеної в акті перевірки, не вбачається, що Головне управління ДФС у Дніпропетровській області зверталося до Держмитслужби України, а та, в свою чергу не зверталася до відповідного компетентного органу іноземної держави для проведення перевірки сертифікатів ЕUR.1, які надавались СУК «Золотий Лев» ТОВ під час митного оформлення товару за митними деклараціями від 03.04.2018 №UA110190/2018/503242, від 04.04.2018 №UA110190/2018/503262 та від 25.02.2019 №UA110190/2019/501891, а отже викладена в акті перевірки інформація є непідтвердженою та необгрунтованою.
А тому, податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі такого акту перевірки є протиправними та підлягають скасуванню.
Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Враховуючи те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені на підставі висновків акта перевірки, які, як було обґрунтовано вище є помилковими та такими, що суперечать вимогам законодавства, то наявні всі підстави для скасування таких податкових повідомлень-рішень.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 90, 139, 246-247, 249, 255, 287, 297 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 04.11.2019 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко