Справа № 328/2140/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Справа № 328/2140/19 Провадження №ЗП/280/92/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду з Токмацького районного суду Запорізької області (за підсудністю) надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати дію вчинену суб`єктом владних повноважень відповідачем протиправною і зобов`язати відповідача відновити провадження по виконанню судового рішення у справі позивача;

зобов`язати відповідача перерахувати на банківський рахунок позивача суму еквівалентну 308 Євро по офіційному курсу НБУ станом на дату здійснення перерахунку.

Ухвалою суду від 25.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення/виклику представників сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Токмацького районного суду, з урахуванням ухвали про зміну порядку та способу виконання рішення, вирішено стягнути з Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації на його користь за 2011 рік недоплачену суму разової грошової допомоги до 5 травня, відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням різниці вже виплаченої суми. Зазначає, що позивач у встановленому порядку звернувся до органу Казначейства з заявою про виконання рішення суду, надавши до заяви довідку боржника про розмір грошової суми, що підлягала стягненню. Проте, відповідачем було відмовлено у прийнятті до виконання виконавчого документа з посиланням на те, що відсутня сума, яка підлягає стягненню. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що спрямовані на затягування виконання рішення суду, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

18 жовтня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому позивач проти задоволення позовних вимог заперечив та вказав на те, що від позивача до Казначейства надійшов виконавчий лист, виданий Токмацьким районним судом Запорізької області. Разом з тим, ані у виконавчому документі, ані в ухвалі суду про зміну способу і порядку виконання судового рішення не зазначено суму грошових одиниць, яка підлягає стягненню з боржника. Відповідач зазначає, що чинним законодавством України органи Казначейства не наділено повноваженнями щодо самостійного обрахунку грошових сум, що підлягають списанню на користь стягувача, що унеможливлює виконання такого виконавчого документа. Також, відповідач зазначає, що позивача у встановленому порядку було повідомлено про необхідність подання до Казначейства додаткових документів за для виконання рішення суду, проте, у встановлений строк такі документи подано не було, що зумовило повернення виконавчого документа стягувачу. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 13.09.2011 по справі №2-а-3497/2011 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за 2011 рік недоплачену суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням різниці вже виплаченої суми.

На виконання зазначеного рішення суду, 10.09.2013 Токмацьким районним судом Запорізької області видано виконавчий.

В той же час, ухвалою Токмацького районного суду від 27.03.2014 у справі №328/773/14-а задоволено заяву Департаменту соціального захисту населення Запорізької облдержадміністрації про заміну сторони виконавчого провадження та зміну способу і порядку виконання судового рішення, зокрема:

замінено по виконавчому листу №2-а-3497/2011 виданого 10.09.2013 Токмацьким районним судом Запорізької області, боржника Головне управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної адміністрації на Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (вул.Дзержинського, 48, м.Запоріжжя, );

замінено в судовому порядку спосіб і порядок виконання постанови Токмацького районного суду Запорізької області по адміністративній справі №2-а-3497/2011, наступним чином: «стягнути з Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 за 2011 рік недоплачену суму разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - з урахуванням різниці вже виплаченої суми».

Для виконання виконавчого документа по справі №2-а-3497/2011 позивач звернувся до ГУ ДКСУ у Запорізькій області.

Листом ГУ ДКСУ у Запорізькій області від 25.06.2019 №13-08.3/4087 позивача повідомлено про відкладення безспірного списання коштів, у зв`язку із відсутністю у виконавчому документі суми (розміру грошових коштів у вигляді грошових одиниць), яка підлягає стягненню з боржника. Також, позивачу запропоновано надати на адресу Головного управління ухвалу про роз`яснення судового рішення по справі №328/3450/14-а із визначенням суми у вигляді грошових одиниць, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 та завірену судом копію ухвали від 27.03.2014 по справі №328/773/14-а, оскільки до пакету документів стягувача надано ксерокопію такої ухвали суду.

05.08.2019 відповідачем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі підпункту 9 пункту 9 постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

Позивач, не погодившись з правомірністю повернення без виконання виконавчого документа, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що підставою для повернення виконавчого документа без виконання стало те, що у виконавчому документів були відсутні конкретні суми, що підлягають стягненню з боржника на користь позивача, а у встановлений строк позивачем на запит Казначейства не надано документів, які усувають такі недоліки.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що постаново Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (далі Порядок №845).

Відповідно до пункту 3 Порядку №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно підпункту 2 пункту 4 Порядку №845, органи Казначейства: вживають заходів до виконання виконавчих документів.

Відповідно до пункту 6 Порядку №845, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);

оригінал виконавчого документа;

судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що після отримання від стягувача виконавчого документа та заяви про прийняття його до виконання, органом Казначейства прийнято рішення про відкладення безспірного списання коштів, оскільки у виконавчому документів відсутня сума (розмір грошових коштів у вигляді грошових одиниць), яка підлягає стягненню з боржника, у зв`язку з чим стягувачу запропоновано надати на адресу Головного управління ухвалу про роз`яснення судового рішення по справі №328/3450/14-а із визначенням суми у вигляді грошових одиниць, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , та завірену судом копію ухвали від 27.03.2014 по справі №328/773/14-а, оскільки до пакету документів стягувача надано ксерокопію такої ухвали суду.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що пунктом 6 Порядку №845 передбачено обов`язкове подання стягувачем до органу Казначейства лише заяви про виконання рішення (із зазначенням в ній необхідної інформації) та оригіналу виконавчого документа. Інші документи надаються за бажанням стягувача та лише за наявності таких документів у нього.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 11 Порядку №845, відкладення безспірного списання коштів здійснюється: у разі необхідності отримання від стягувача додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів.

Отже, орган Казначейства має право відкласти безспірне списання коштів у разі необхідності отримання від стягувача додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів.

Разом з тим, на переконання суду, у стягувача можуть бути запитані не будь-які додаткові документи, а лише ті які об`єктивно можуть бути наявні у стягувача, проте не були надані під час звернення з заявою (інформація про рахунок, ІПН, тощо).

В свою чергу, Казначейством запитано не конкретний документ, а ухвалу суду про роз`яснення судового рішення, в якій було б зазначено конкретну суму, яка підлягає стягненню, при цьому, на момент звернення позивача до Казначейства такої ухвали суду не існувало.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивач звертався до Токмацького районного суду з питання роз`яснення судового рішення шляхом зазначення суми, яка належить до стягнення.

Проте, ухвалою Токмацького районного суду від 23.10.2014 у справі №328/3450/14-а позивачу відмовлено в роз`ясненні судового рішення.

Так, само є безпідставною і вимога про надання завіреної судом копії ухвали від 27.03.2014 по справі №328/773/14-а, оскільки подання такого документа не передбачено пунктом 6 Порядку №845.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача не було правових підстав для відкладення безспірного списання коштів, з підстав подання стягувачем документів не у повному обсязі, оскільки позивачем було надано документи, подання яких передбачено пунктом 6 Порядку №845.

В свою чергу, відповідач мав право відкласти проведення виконавчих дій на підставі підпунктів 1, 3 пункту 11 Порядку №845, та вчинити відповідні дії щодо усунення недоліків, які перешкоджають виконанню виконавчого документи, проте таким правом відповідач не скористався.

При цьому, суд погоджується з посиланнями відповідача про те, що орган Казначейства не має повноважень щодо самостійного обрахунку сум, які належать до стягнення за виконавчим документом, проте, зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 Порядку №845, під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право:

1) повідомляти органу, який видав виконавчий документ, про наявність обставин, що ускладнюють чи унеможливлюють його виконання, у спосіб і порядку, які визначені таким документом, крім випадків виконання рішень про стягнення коштів за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів;

2) звертатися у передбачених законом випадках до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання;

3) безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, пояснення, довідки, іншу інформацію;

4) вимагати від боржників вжиття ними заходів до виконання виконавчих документів;

5) застосовувати заходи впливу до боржників відповідно до Бюджетного кодексу України та у разі виявлення фактів порушення бюджетного законодавства у процесі або за результатами виконання виконавчих документів, повідомляти про такі порушення органам Держаудитслужби;

5-1) повідомляти органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ, про дії або бездіяльність боржника, що перешкоджає виконанню виконавчого документа;

6) відкладати, зупиняти безспірне списання коштів і їх перерахування стягувачам у випадках, передбачених законом та цим Порядком;

7) вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

Отже, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, наділений досить широкими повноваженнями під час здійснення процедури безспірного списання коштів за виконавчими документами.

Проте, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що відповідачем не вижито жодних заходів спрямованих на виконання виконавчого документа, наданого стягувачем, доказів протилежного не надано.

Так, відповідач мав право самостійно звернутися до суду з заявою про наявність обставин, що ускладнюють чи унеможливлюють виконання рішення суду, звернутися до суду заявою про роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушити клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, тощо.

Разом з тим, відповідачем таких дій вчинено не було, повноваження передбачені пунктом 5 Порядку №845 не реалізовано, а лише перекладено обов`язок щодо збирання додаткових документів на позивача.

Також, суд звертає увагу на те, що позивачем до ГУ ДКСУ у Запорізькій області подавалась також довідка Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації від 29.01.2015 №01.1-29/026, в якій було зазначено про те, що на виконання постанови Токмацького районного суду Запорізької області №2-а-3497/2011 від 13.09.2011 з урахуванням різниці вже виплаченої суми, ОСОБА_1 нараховано 3360,00 грн. з урахуванням виплачених сум (а.с.9).

Разом з тим, відповідачем зазначена довідка до уваги безпідставно взята не була.

Також, у разі якщо у відповідача були будь-які сумніви щодо достовірності інформації викладеної в такій довідці, то орган Казначейства не був позбавлений права звернутися до боржника з листом про погодження суми, яка підлягає перерахуванню стягувачу, оскільки як видно з вищевказаного листа така сума не є спірною, проте таких дій відповідачем також не було вчинено.

Суд зазначає, що статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 у справі «Півень проти України» судом вказано, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07, від 05.07.2012 Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також ЄСПЛ зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Суд зазначає, що державою обов`язок щодо виконання рішень суду, як у спірній ситуації, покладено саме на органи Казначейства, а відтак саме зазначені органи мають беззаперечний обов`язок вчинити всіх можливих дій для виконання рішення суду, що в даному випадку відповідачем не вчинено та не доведено.

Отже, суд відповідно до ч.2 ст.9 КАС України виходить за межі позовних вимог та для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області щодо відкладення безспірного списання коштів та повернення без виконання ОСОБА_1 виконавчого листа №2-а-3497/2011, виданого 10.09.2013 Токмацьким районним судом Запорізької області, а також суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача прийняти до виконання виконавчий лист №2-а-3497/2011 виданий 10.09.2013 Токмацьким районним судом Запорізької області.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача перерахувати на банківський рахунок позивача суму еквівалентну 308 Євро по офіційному курсу НБУ станом на дату здійснення перерахунку, то суд погоджується з позицією відповідача, що такі вимоги є необґрунтованими та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України.

Так, позивач обґрунтовуючи такі вимоги не зазначає, яким нормативним актом таке право на перерахунок закріплено, та яким органом такий розрахунок повинен проводитись, у зв`язку з чим такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що відповідач під час повернення позивачу виконавчого документа без виконання діяв необґрунтовано, тобто без врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що зумовлює висновок суду про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, в силу положень Закону України «Про судовий збір», то питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 168, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області щодо відкладення безспірного списання коштів та повернення без виконання ОСОБА_1 виконавчого листа №2-а-3497/2011, виданого 10.09.2013 Токмацьким районним судом Запорізької області.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області прийняти до виконання виконавчий лист №2-а-3497/2011, виданий 10.09.2013 Токмацьким районним судом Запорізької області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова