Справа № 826/4358/18
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2019 року

Київ

справа №826/4358/18

провадження №К/9901/63552/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у складі у складі судді Патратій О.В. від 07 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Троян Н.М., Бужак Н.П., Файдюка В.В. від 18 вересня 2018 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення № 000013 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 09.02.2018.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на порушення відповідачем вимог чинного податкового законодавства України при прийнятті оскаржуваного рішення. Зокрема, позивач посилається на те, що за одне і теж правопорушення відповідачем двічі застосовані штрафні санкції, а саме рішенням № 000012 від 09.02.2018 та № 000013 від 09.02.2018. Крім того, у позивача була відсутня можливість надати інформацію та документи щодо вартості розповсюдження реклами, оскільки позивачем не розміщувалась реклама.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

3. Рішення судів мотивовані тим, що Головним управлінням Держпродспоживслужби у м. Києві правомірно прийнято рішення № 000013 від 09.02.2018 про накладання на позивача штрафу у зв`язку із неподанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" інформації щодо вартості розповсюдженої реклами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись із судовим рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулось із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 09 лютого 2018 року Головним управлінням Держпродспоживслужби у м. Києві прийнято рішення № 000013 про накладання на Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" штрафу у розмірі 1700,00 грн у зв`язку із порушенням вимог частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу», яке полягло у неподанні у встановлений строк інформації щодо вартості розповсюдженої зовнішньої реклами (спеціальна конструкція «Швидко гроші» розміром : 6,0 х 1,0 м за адресою: вул. І.Франка, 6, м. Львів).

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

6. Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" мотивована тим, що воно було позбавлено можливості надати Головному управлінню Держпродспоживслужби у м. Києві витребувану інформацію щодо вартості розповсюдженої зовнішньої реклами, оскільки конструкція «Швидко гроші» розміром : 6,0 х 1,0 м за адресою: вул. І.Франка, 6, м. Львів не є рекламою, а вивіскою.

7. У відзиві на касаційну скаргу Головне управління Держпродспоживслужби у м. Києві, посилаючись на законність судових рішень, просить залишити їх без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Відповідно до статті 1 Закону України "Про рекламу" зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.

9. Положеннями частини шостої статті 9 Закону України «Про рекламу» встановлено, що вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

10. Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про рекламу» на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео-та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

11. Відповідно до абзацу 1 частини першої, частин п`ятої-сьомої статті 27 Закону України «Про рекламу» особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.

За неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

12. У пунктах 2, 48 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 визначено: вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Вивіски чи таблички:

повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов`язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються;

не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків;

не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об`єктах незавершеного будівництва;

площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів.

Забороняється вимагати від суб`єктів господарювання будь-які документи для розміщення вивісок чи табличок, не передбачені законодавством.

13. У відповідності до пунктів 9,11,12,16 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693, підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду.

Справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

14. Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

15. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Головним управлінням Держпродспоживслужби у м. Києві на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» було направлено вимогу від 12.10.2017 № 14.0/13565 про надання відповідних письмових пояснень, документального підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договори з рекламодавцем, акти виконаних робіт, квитанції про сплату тощо), іншу інформацію. Запропоновано представнику позивача з`явитися за адресою Головного управління у п`ятиденний термін з дня отримання даної вимоги.

16. Листом-поясненням від 17.10.2017 № 822 (вх. № 17027/06-060 від 23.10.2017 року) товариство поінформувало Головне управління про відсутність факту вчинення порушення.

17. 16.11.2017 відповідачем направлено позивачу повідомлення № 14.0/15543 про розгляд справи щодо порушення вимог законодавства України про рекламу щодо розміщення спеціальної конструкції з інформаційним полем «Швидко Гроші» за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 6 ,на 27.11.2017 об 12:00 год.

18. У листі від 22.11.2017 № 1009 Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» просило Головне управлінням Держпродспоживслужби у м. Києві відкласти розгляд справи.

19. Враховуючи вказане прохання, 14.12.2017 Головне управління направило на адресу позивача повідомлення № 06.1/17091 про розгляд справи щодо порушення вимог законодавства України про рекламу 31.01.2018 об 12:00 год. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, уповноваженою особою за довіреністю позивача 18.12.2017 отримано зазначене повідомлення.

20. 14.12.2017 головним спеціалістом Головного управління Лавріненко Д.О. відносно позивача складено протокол про порушення, законодавства України про рекламу щодо розміщення зовнішньої реклами (спеціальна конструкція «Швидко Гроші» розміром: 6,0 х 1,0 м. за адресою: вул. І. Франка, 6, м, Київ, місце № 1) за ознаками порушення вимог частини першої статті 16 Закону України «Про рекламу» у зв`язку із відсутністю дозволу від Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (вимога Департаменту містобудування Львівської міської ради від 14.03,2017 року № 23/Р-11-712).

21. На підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу Головним управлінням прийнято рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу від 18.12.2016.

22. Станом на 31.01.2018 письмові пояснення, запитувані документи для прийняття Головним управлінням рішення не надано, уповноважені особи від позивача на засідання розгляду по справі не з`явились.

23. 31.01.2018 відбувся розгляд справи стосовно позивача про порушення законодавства про рекламу та було складено відповідний протокол засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу. За результатами розгляду справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» не подало на вимогу органу державної влади, на який із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, документів, усних та/або письмових пояснень, а також іншої інформації, необхідної для здійснення повноважень щодо контролю, чим порушено вимоги частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу».

24. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що Головним управлінням Держпродспоживслужби у м. Києві на законних підставах прийнято оспорюване рішення № 000013 про накладання на Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" штрафу у розмірі 1700,00 грн у зв`язку із порушенням вимог частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу», яке полягло у неподанні у встановлений строк інформації щодо вартості розповсюдженої зовнішньої реклами.

25. На підставі вимог частини шостої статті 27 Закону України «Про рекламу» у зв`язку із порушенням вимог частини першої статті 16 вказаного Закону, а саме розміщення зовнішньої реклами без відповідного дозволу, Головним управлінням Держпродспоживслужби у м. Києві прийнято рішення від 09.02.2018 № 000012 про накладання штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 5083 грн.

26. За змістом частини другої статті 27 Закону України «Про рекламу» відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:

1) рекламодавці, винні:

у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом;

у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами;

у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом;

у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами;

у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно;

2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами;

3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

27. Спірним рішенням № 000013 від 09.02.2018 на позивача було накладено штраф за порушення - неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами, а рішенням № 000012 від 09.02.2018 накладено штраф за інше порушення - порушення порядку розповсюдження реклами, а саме розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах без наявності дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

28. Отже, суди спростували доводи позивача про те, що його притягнуто двічі за одне і те ж є саме правопорушення.

29. Між тим слід зазначити, що суб`єктом відповідальності за розповсюдження реклами може бути дві категорії осіб: 1) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами; 2) рекламодавці, винні у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно.

30. Об`єктивна сторона правопорушення полягає в активних діях - розповсюджені або розміщенні реклами. При цьому для притягнення особи до відповідальності повинно бути доведено, що саме вона вчинила ці дії.

31. Суди попередніх інстанцій не з`ясували, хто саме розмістив рекламу (рекламну конструкцію), хто є розповсюджувачем реклами, чи є позивач рекламодавцем, чи дійсно йому належить зображена на рекламній конструкції ТМ «Швидко Гроші», чи позивач розповсюджував рекламу.

32. Ці обставини підлягали з`ясуванню, оскільки позивач доводив, що він не є власником рекламної конструкції та реклами не розміщував.

33. Не з`ясувавши цих обставин, суди дійшли передчасного висновку щодо наявності підстав для накладення на позивача штрафу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

34. Колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

35. Під час розгляду справи судами необхідно врахувати висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, та прийняти законні і обґрунтовані рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя А.Ю. Бучик