Справа № 175/8/19(2-а/175/1/19)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 175/8/19(2-а/175/1/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Баранник Н.П., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу поліцейського роти № 46 патрульної поліції Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області сержанта поліції Константінова Романа Олексійовича

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2019 (головуючий суддя Бойко О.М.)

в адміністративній справі №175/8/19 (2-а/175/1/19) за позовом ОСОБА_1 до відповідача поліцейського роти № 46 патрульної поліції Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області сержанта поліції Константінова Романа Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача поліцейського роти 46 патрульної поліції Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області сержанта поліції Константінова Романа Олексійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовано тим, що 07 листопада 2018 року поліцейським роти № 46 патрульної поліції Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області сержанта поліції Константіновим Р.О. було винесено постанову серії НК № 623718 від 07 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255грн.

Позивач 07 листопада 2018 року о 13 год. 48 хв. керуючи автомобілем «VOLKSWAQEN JETTA» номерний знак НОМЕР_1 рухався по 77 км. а/д Київ - Харків (М-03) де його було зупинено патрульним нібито за перевищення швидкості руху за що було винесено постанову серії НК№ 623718 про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В цій постанові серії НК № 623718 відповідачем зазначено, що 07.11.2018 року в районі 77 км. автодороги Київ - Харків, відповідачем розглядається справа відносно позивача, тобто встановлено лише про розгляд справи відносно саме позивача. Проте, після цих встановлених відповідачем в пріоритеті обставин, що справа розглядається відносно позивача, відповідачем по суті адміністративного правопорушення при описі встановлених обставин навіть не зазначено конкретної особи - водія, який керував транспортним засобом, а лише зазначено про наступне: «керуючи транспортним засобом VOLKSWAQEN JETTA номерний знак НОМЕР_1 07.11.2018 року 13 год. 48 хв. на 77 км. а/д Київ - Харків (М-03) водій керуючи т.з., рухався зі швидкістю 76 км/год в зоні дії д.д. 3.29 перевищив швидкість руху на 26 км/год, чим порушив пп 12.9 б ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, тобто не зазначив, що водієм був саме ОСОБА_1 . Після таких встановлених на припущеннях обставинах, відповідач постановив прийняти по справі рішення: застосувати саме вже до особи ОСОБА_1 (в графі постанови міститься вимога зазначити повне найменування прізвища, імені, по-батькові) адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції при винесені постанови серії НК № 623718 від 07 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та скасувати дану постанову.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2019 позов задоволено.

Визнано протиправними дії поліцейського роти № 46 патрульної поліції Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області сержанта поліції Константінова Романа Олексійовича при винесенні постанови серії НК № 623718 від 07 листопада 2018 року. Скасовано постанову серії НК № 623718 від 07 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення - Закрито.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що в матеріалах справи відсутні докази щодо вчинення позивачем правопорушення, зокрема, будь-які докази фіксування працівниками патрульної поліції (нагрудною камерою, іншим пристроєм) вчинення позивачем адміністративного правопорушення, періоду зупинення працівниками поліції транспортного засобу позивача, періоду складання працівниками поліції постанови про адміністративне правопорушення чи відібрання від правопорушника пояснень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що на підтвердження факту здійснення адміністративного правопорушення відповідачем до відзиву надано диск, на який здійснено запис правопорушення, зокрема з приладу Tru Cam.

До апеляційного суду позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін Посилається на те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та винесене законне та обґрунтоване рішення, вказує на те, що відповідачем в порушення вимог закону не складено протокол про адміністративне правопорушення, при цьому просить справу розглядати в судовому засіданні за участю сторін.

Розглянувши заявлене клопотання позивача про розгляд справи за його участі, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з огляду на те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про розгляд справи за участю позивача.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 листопада 2018 року поліцейський роти № 46 патрульної поліції Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області сержанта поліції Константінов Р.О. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 623718 від 07 листопада 2018 року.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 07 листопада 2018 року о 13 год. 48 хв. на 77 км. а/д Київ - Харків (М-03) водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOLKSWAQEN JETTA номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 76 км/год в зоні дії д.д. 3.29 перевищив швидкість руху на 26 км/год, чим порушив п.п 12.9 б ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно постанови серії НК № 623718 від 07 листопада 2018 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі штрафу у розмірі 255грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Конституції України, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 12.9. «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху» водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

При цьому зміст постанови про накладення адміністративного стягнення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Зокрема, у постанові про накладення адміністративного стягнення потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Позивач стверджує, що не порушував правил дорожнього руху та рухався із дотриманням вимог передбачених даними правилами.

Натомість матеріали справи містять відеозапис, долучений відповідачем у суді першої інстанції, вчинений за допомогою технічного пристрою «Трукам».

Відеозапис фіксує номер автомобілю, час події, швидкім руху автомобілю, що підтверджує дані зазначені в постанові про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції критично ставиться до вказаного відеозапису, як до доказу, з огляду на те, що такий запис не зазначено в додатку до постанови (п. 8 постанови не містить, зазначення які матеріали додаються до постанови), отже в постанові серії НК № 623718 від 07 листопада 2018 року не зазначено, які докази підтверджують безпосередньо факт вчинення правопорушення.

Водночас, не зазначення в постанові про накладення адміністративного стягнення технічного засобу, яким здійснено відеозапис, є порушенням приписів статті 283 КУпАП, оскільки частиною 3 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього ружу, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті повинна містити відомості, зокрема, про технічний запис, яким здійснено фото або відеозапис.

Отже, можна дійти висновку, що суб`єкт владних повноважень діяв не у відповідності до норм КУПАП.

Натомість, в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності.

Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, отже підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять. На думку колегії суддів апеляційної інстанції ця обставина обґрунтовано ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення позивачем.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Щодо доводів позивача про необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, слід зазначити наступне.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 122 КУпАП).

Відповідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року, № 1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи викладене вище, слід дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП не складається.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В зазначеній статті вказане право суду першої інстанції діяти певним чином, а не обов`язок.

Водночас, статтею 5 КАС України, визначено, що особа може захищати свої права, свободи та законні інтереси, зокрема, шляхом визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та скасування індивідуального акта (п. 2 ч. 1).

При цьому, в силу частини 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод і інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач, звертаючись до суду з позовом визначив спосіб захисту своїх прав як визнання протиправними дій поліцейського, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Отже, діючи в межах позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування або зміни судового рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Водночас, в силу абз. 2 частин 2 статті 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це призвело до неправильного вирішення справи.

Натомість, судом першої інстанції прийнято правильне по суті рішення, тому відсутні підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на характер спірних правовідносин та результати апеляційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського роти № 46 патрульної поліції Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області сержанта поліції Константінова Романа Олексійовича на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2019 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2019 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 05.11.2019.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.П. Баранник

суддя Л.А. Божко