Справа № 712/13318/19
Суддя: Борєйко О. М.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Юр`євої К.М.

представника позивача Севастьянової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №1 Переяслав Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Кузькового К.С., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративною позовною заявою, в якій просить: скасувати постанову інспектора СРПП №1 Переяслав Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Кузькового К.С., серія ДПО18 №076765 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч.1 ст.122 КУпАП; закрити відносно нього провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 жовтня 2019 року відносно нього інспектором СРПП №1 Переяслав Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Кузьковим К.С. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ДОП18 №076765, про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Відповідно до зазначеної постанови, він 01 жовтня 2019 року о 17 годині 10 хвилин на автодорозі Бориспіль Дніпро, 45 км., перетнув суцільну горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.1 з виїздом на зустрічну смугу руху, чим порушив п.8.5.1 ПДР України.

З зазначеною постановою позивач не погоджується та вважає її незаконною.

Так, розгляд справи на дорозі, а саме: на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП, щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідач виніс оскаржену постанову, але будь-якої підготовки до розгляду справи не проводилося, не оголошувалася посадова особа, яка розглядає справу, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, не були роз`яснені її права та обов`язки, не були вирішені клопотання, не досліджені докази, не заслухані особи, які приймають участь у розгляді справи.

Оскаржена постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, на підставі яких поліцейський дійшов висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

При цьому, Правил дорожнього руху України, як про це зазначено в оскарженій постанові, позивач не порушував. Так, 01 жовтня 2019 року близько 16 години 40 хвилин на автодорозі Бориспіль Дніпро, 45 км, керуючи транспортним засобом «MAZDA CX5», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по трасі, він помітив перешкоду для руху. Дотримуючись ПДР України, а саме п.12.3, здійснив об`їзд перешкоди без перетинання розмітки 1.1 та виїзду на зустрічну смугу руху на швидкості 40 км/год. Через 200-300 метрів після здійснення вказаного маневру, він заїхав на АЗС та заправив автомобіль. Після даних подій, при виїзді з території АЗС його зупинив інспектор поліції та повідомив, що він нібито порушив ПДР України. На прохання надати докази, які підтверджують факт порушення ним ПДР України, йому повідомили про наявність відеозапису, але в ознайомленні з ним позивачу було відмовлено.

Крім того, під час розгляду справи відповідачем, в порушення вимог ст.279 КУпАП, не було роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, внаслідок чого позивач не мав змоги скористатися правовою допомогою, заявляти клопотання, ознайомлюватися з матеріалами справи та фактичними доказами.

Оскільки, він здійснив об`їзд перешкоди без перетинання розмітки 1.1 та виїзду на зустрічну смугу руху, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, при цьому відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на адміністративний позов та визначено строк його подачі 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Копію вищевказаної ухвали суду та адміністративного позову з додатками відповідач - інспектор СРПП №1 Переяслав Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Кузьковий К.С. отримав 16 жовтня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, в зв`язку з чим до 31 жовтня 2019 року включно мав право направити на адресу Соснівського районного суду м. Черкаси відзив на вищевказаний адміністративний позов.

Разом з тим, відповідач - інспектор СРПП №1 Переяслав Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Кузьковий К.С. своїм, передбаченим чинним законодавством України, правом не скористався та у визначений в ухвалі суду строк, відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 на адресу суду не направив.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача адвокат Севастьянова А.В. у судовому засіданні просила розгляд справи провести без участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідач - інспектор СРПП №1 Переяслав Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Кузьковий К.С. у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в адміністративному позові обставини, суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, поліція, відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, передбачені ч.1 ст.122 КупАП.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою інспектора СРПП №1 Переяслав Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Кузькового К.С. серії ДПО18 №076765 від 01 жовтня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно фабули справи, яка викладена у вищевказаній постанові, ОСОБА_1 01 жовтня 2019 року о 17 годині 10 хвилин на автодорозі «Бориспіль Дніпро», 45 км., керуючи транспортним засобом «MAZDA CX5», д.н.з. НОМЕР_1 , перетнув суцільну горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.1 з виїздом на зустрічну смугу руху, чим порушив п.8.5.1 ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п.34.1 ПДР України, горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Відповідно до п.8.5.1 ПДР України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Як вбачається з адміністративної позовної заяви, ОСОБА_1 не заперечує, що 01 жовтня 2019 року на автодорозі «Бориспіль Дніпро» керував транспортним засобом «MAZDA CX5», д.н.з. НОМЕР_1 , однак заперечує факт порушення ним ПДР України, оскільки суцільну горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.1 не перетинав та виїзд на смугу зустрічного руху не здійснював.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

Відповідно до статей 258, 283 КУпАП, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Разом з тим, у постанові серії ДПО18 №076765 від 01 жовтня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної відносно ОСОБА_1 , інспектором СРПП №1 Переяслав Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Кузьковим К.С. відсутні докази, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та до постанови не додані.

При цьому, графа вищевказаної постанови: «до постанови додаються» - інспектором не заповнена, що свідчить про відсутність будь-яких доказів, отриманих в порядку, визначеному чинним законодавством України, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися виключно на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, окрім оскаржуваної позивачем постанови, жодних інших доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем не надано.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін, як одному з складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм ПДР України. Однак, вказана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції відіграє тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак, Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальним діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте, ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.4 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

На підставі викладеного, враховуючи, що будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не надано, згідно ст.ст.8, 9, 62 Конституції України та керуючись ст.ст. 9, 222, 245, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 77, 139, 205, 229, 241-246, 255, 286, 288 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП №1 Переяслав Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Кузькового К.С., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, - задовольнити.

Постанову серії ДПО18 №076765 від 01 жовтня 2019 року, винесену інспектором СРПП №1 Переяслав Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Кузьковим К.С., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 13 листопада 2019 року.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач інспектор СРПП №1 Переяслав Хмельницького ВП ГУНП в Київській області Кузьковий К.С., адреса: 08400, Київська область, м. Переяслав Хмельницький, вул. Магдебурського права, буд. 25а.

Головуючий О.М. Борєйко