Справа № 439/434/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2019 року

Київ

справа №439/434/17

адміністративне провадження №К/9901/44522/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів - Мороз Л.Л., Рибачука А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну каргу Бродівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Бродівського районного суду Львівської області від 26 травня 2017 року (суддя Бунда А.О.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року (колегія суддів: Кухтей Р.В., Нос С.П., Яворський І.О.) у справі № 439/434/17 за позовом ОСОБА_1 до Бродівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, третя особа СТОВ "Долина" про визнання незаконними та протиправними відмови про призначення пенсії на пільгових умовах,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ № 13/03-31 від 13.03.2017 щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати відповідача призначити та провести нарахування пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на посаді тракториста-машиніста за період роботи з 16.02.1982 по 23.07.2003, починаючи з 05.01.2017.

Постановою Бродівського районного суду Львівської області від 26 травня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю. Крім того, стягнуто з Бродівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 640 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року постанову Бродівського районного суду Львівської області від 26 травня 2017 року по справі № 439/434/17 в частині вирішення питання про судові витрати скасовано. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись з судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не підтверджено кількість трудоднів та безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції за період роботи в колгоспі ім. 17 Вересня, який в подальшому реорганізовано в колгосп «Галичина» з 16.02.1982 по 31.12.1993. Відтак, позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії за відсутності необхідного стажу роботу відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У відзиві на касаційну скаргу позивач проти задоволення касаційної скарги заперечує, просить залишити судові рішення без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 липня 2017 року відкрито касаційне провадження.

Справу передано до Верховного Суду.

У зв`язку з відсутністю клопотань про розгляд справи за їх участю, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 в період з 16.02.1982 по 31.12.1993 працював на посаді тракториста в колгоспі ім. 17 Вересня, який реорганізовано в колгосп «Галичина» та агрофірму «Галичина», з 17.01.1994 по 03.03.2000 трактористом в агрофірмі «Поділля», а з 03.03.2000 по 23.07.2003 трактористом в СТзОВ «Долина».

05.01.2017 ОСОБА_1 звернувся до УПФУ із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами якої, відповідач своїм рішенням № 1065/03-31 від 13.03.2017 відмовив у її задоволенні, посилаючись на відсутність необхідного пільгового стажу роботи.

Зі змісту даного рішення вбачається, що в поданих довідках в 1993 та в 2003 відсутні дані про вироблені трудодні, тому дані роки неможливо зарахувати до страхового пільгового стажу. Стаж роботи на посаді тракториста-машиніста становить 19 років 10 місяців 01 день, чого недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що записи у трудовій книжці та наявні в матеріалах справи докази, підтверджують стаж роботи позивача трактористом-машиністом, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції понад 20 років, що дає останньому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Суд також вирішив питання про судові витрати, стягнувши на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, проте, вважає, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не врахував, що органи Пенсійного фонду на час виникнення спірних правовідносин звільнені від сплати судового збору.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону, в редакції діючій на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з пунктом "в" частини першої статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судами досліджено трудову книжку, довідку виконавчого комітету Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області № 134 від 30.11.2016 та відомості про кількість вироблених трудоднів, трудову участь ОСОБА_1 в колгоспному виробництві, довідку голови ліквідаційної комісії СТОВ «Долина» № 01 від 05.05.2017 та відомості про кількість вироблених трудоднів, трудову участь в колгоспному виробництві ОСОБА_1 , уточнюючу довідку голови ліквідаційної комісії СТОВ «Долина» № 01 від 03.03.2017 довідку про заробітну плату для обчислення пенсії та посвідчення тракториста-машиніста.

Отже, матеріалами справи підтверджено роботу позивача трактористом-машиністом та його постійну зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції у спірні періоди, а саме в 1993 та 2003 роках.

Колегія суддів зазначає, що трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому разі, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач має достатній стаж роботи трактористом, а тому пенсійний орган безпідставно не врахував відповідні періоди під час розгляду заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що спричинило протиправну відмову у призначенні пенсії.

Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо того, що відповідач звільнений від обов`язку відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України(в редакції, чинній, на момент постановлення судових рішень) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом вісімнадцятим частини першої статті п`ятої Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016, чинній, на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Проте звільнення від сплати судового збору за подання позовних заяв, апеляційних, касаційних скарг не звільняє від обов`язку відшкодування судових витрат, понесених позивачем через необхідність оскарження протиправних рішень відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Відтак, колегія суддів доходить висновку, що постанова суду апеляційної інстанції в частині скасування постанови суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі постанови суду першої інстанції.

Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 345, 349, 352, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Бродівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року скасувати в частині скасування постанови Бродівського районного суду Львівської області від 26 травня 2017 року щодо розподілу судових витрат.

Постанову Бродівського районного суду Львівської області від 26 травня 2017 року в цій частині залишити без змін.

В решті судові рішення залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук