Справа № 240/1318/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1318/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович І.Е.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

07 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Охрімчук І.Г. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Смілянця Е. С.,

представника позивача: Фещенка Р.В.,

представника відповідача: Коршак Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Житомирський окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Житомирській області), про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень від 30.01.2019 №, №, №, а також відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 27.05.2019 позов задовольнив у повному обсязі. Судове рішення мотивоване тим, що оскільки на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень зобов`язання за кредитним договором від 27.08.2008 №014/1841/74/137778 були припиненні, а сума основного боргу в розмірі 22667,85 дол. США - прощена (анульована) позивачу відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» у порядку реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), тому зазначені кошти не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та не підлягають оподаткуванню.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що за результатами невиїзної позапланової документальної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету складено акт № 1523/006-30-13-05/ від 28.12.2018. Зафіксовані в акті порушення стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, якими позивачу нараховані грошові зобов`язання за платежем податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 40 611,40 грн.; за платежем військовий збір в розмірі 3 384,29 грн.; нарахована штрафна (фінансова) санкція у розмірі 170,00 грн. за неподання річної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік. Вважає, що невиконання позичальником обов`язків щодо подання декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та відповідно не задекларування отриманих доходів у 2016 році у вигляді додаткового блага (анулювання (прощення) боргу за кредитним договором) та сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору стало підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування грошових зобов`язань, розрахунок яких проведено відповідно до норм податкового законодавства. У зв`язку із зазначеним, вважає, що оскаржені податкові повідомлення-рішення винесено правомірно.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що відповідачем неправомірно донараховано податок на доходи фізичних осіб у розмір 32 489,12 грн., військовий збір у розмірі 270,43 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170,00 грн., оскільки не враховані положення Податкового кодексу України, за якими до загального місячного (річного) оподаткованого доходу не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити). Вважає, що при нарахуванні сум грошових зобов`язань не правильно визначена база оподаткування, що призвело до завищення сум податкових зобов`язань.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» (далі - банк) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) був укладений кредитний договір № 014/1841/74/137778 про надання кредиту за програмою «Житло в кредит», відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 22000,00 дол. США строком на 240 місяців для придбання нерухомого майна - квартири загальною площею 37,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з пунктом 1.1.3 цього договору виконання зобов`язань позичальника за договором забезпечується іпотекою нерухомості - квартири загальною площею 37,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання пунктів 1.1.3 та 1.1.4 вищезазначеного кредитного договору від 27.08.2008 № 014/1841/74/137778 між відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» (далі - іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (далі - іпотекодавець) 27 серпня 2008 року був укладений договір іпотеки, який забезпечує вимогу іпотекодержателя, що виливає з кредитного договору від 27.08.2008 № 014/1841/74/137778, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний до 29.08.2028 повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 22000,00 дол.США, сплатити проценти за користування ним, згідно умов кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках передбачених кредитним договором а договором іпотеки (а.с.66-69).

Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - приватизована однокімнатна квартира, житловою площею 18,8 кв.м, загальною площею 37,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Доброльожею Л.Г. 22.08.2008 за реєстром №7533 та зареєстрованого в КП «Коросенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» за № 626 від 26.08.2008, і згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.08.2008 №19996770, виданого КП «Коросенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» (а.с.66).

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору від 27.08.2008 № 014/1841/74/137778 щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, відкрите акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості.

Малинський районний суд Житомирської області рішенням від 25 листопада 2011 року у справі №2/0614/663/11 позов відкритого акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» задовольнив повністю: розірвано кредитний договір від 27.08.2008 №014/1841/74/137778 укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , а також стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом в розмірі 41636,22 дол.США.

В подальшому, з метою зменшення фінансового навантаження на позивальника в умовах кризових явищ в економіці України та у зв`язку з достроковим погашенням позичальником частини кредитної заборгованості був укладений договір між відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 від 27 вересня 2016 року про припинення зобов`язань за кредитним договором від 27.08.2008 №014/1841/74/137778.

Зі змісту пункту 1 зазначеного договору встановлено, що його сторони визнали та підтвердили, що розмір непогашеної ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором станом на 27 вересня 2016 року складає 24311,13 дол. США та пені 379029,10 грн., що складає еквівалент 1008724,30 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього договору, в тому числі:

- сума основного боргу (неповернутого кредити) -22667,85 дол.США, що складає еквівалент 587131,75 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього договору;

- проценти нараховані за користування кредитом - 1643,28 дол.США, що складає еквівалент 45563,45 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього договору;

- розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором - 379029,10 грн.

Згідно п. 2 договору від 27 вересня 2016 року про припинення зобов`язань за кредитним договором від 27.08.2008 №014/1841/74/137778 сторони домовились, що з 27 вересня 2016 року боргові зобов`язання за кредитним договором припиняються внаслідок звільнення кредитором позичальника від сплати боргових зобов`язань (прощення боргу), а кредитний договір вважається розірваним. Крім того, сторони домовились вважати, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2011 року у справі №2/0614/663/11 про стягнення з позичальника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором вважається виконаним.

Згідно пункту 5 зазначеного договору ОСОБА_1 було повідомлено, що підписанням зазначеного договору він вважається повідомленим відповідно до підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України про анулювання (прощення) заборгованості в сумі основного боргу (неповернутого кредити), що зазначена в п. 1 зазначеного договору, та про те, що сума анульованого (прощеного) основного боргу буде включена відкритим акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь позичальника за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано (прощено).

Крім того, ОСОБА_1 повідомлено, що про анулювання (прощення) його основного боргу відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» буде повідомлено органам Державної фіскальної служби шляхом включення суми анульованого (прощеного) основного боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь позичальника за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано (прощено). Також, зазначено про те, що на ОСОБА_1 відповідно до Податкового кодексу України покладається обов`язок сплати податку на доходи фізичних осіб з суми анульованого (прощеного) основного боргу у річній податковій декларації.

09 листопада 2018 року ГУ ДФС у Житомирській області, відповідно до пп.19-1.1.2 п. 19-1 ст. 19-1, пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20, пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75, пп.78.1.2 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст.79 Податкового кодексу України було видано наказ № 2446 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 . Вищезазначений наказ 19 листопада 2018 року разом із повідомленням від 09.11.2018 №986/06-30-13-05/ НОМЕР_1 був надісланий рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу реєстрації ОСОБА_1 , зазначену в його обліковій картці в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

За результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, складено акт №1523/06-30-13-05/ від 28.12.2018 (а.с.23-39), в якому зафіксовано порушення позивачем:

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПК України, в результаті неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.165.1.55 п.165.1 ст.165, п.167.1 ст. 167 ПК України, що виявилось у заниженні за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 32489,12 грн.;

- пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.165.1.55 п.165.1 ст.165, пп.1, пп1.2, пп.1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідні положення ПК України, що виявилось в заниженні за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 військового збору, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 2707,43грн (а.с.39).

Під час перевірки встановлено, що фізичною особою ОСОБА_1 не було подано до Малинської ОДПІ декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік та відповідно не задекларовано отримані у 2016 році доходи у вигляді додаткового блага - анулювання (прощення) відкритим акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» заборгованості по основній сумі боргу за кредитним договором від 27.08.2008 №014/1841/74/137778 в розмірі 22667,85 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 181184,13 грн., згідно офіційного курсу НБУ станом на 01.01.2014 року. Таким чином, з урахуванням положень пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України відповідачем встановлено, що основна сума прощеного боргу складала 180495,13 грн. (181184,13 грн. - 689,00 грн.).

На підставі результатів проведеної перевірки 30 січня 2019 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення форми "Р" № про збільшення ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 40611,40 грн., в т.ч.: 32489,12 грн. основного платежу та 8122,28 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

30 січня 2019 року ГУ ДФС у Житомирській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" № про збільшення ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 3384,29 грн., в т.ч.: 2707,43 грн. основного платежу та 676,86 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Також, 30 січня 2019 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № про застосування до позивача штрафних санкцій сумі 170,00 грн. за неподання ним декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (у редакції, чинній на час прощення боргу за кредитним договором) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Приписами підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час прощення боргу за кредитним договором) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 16.2 статті 162 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час прощення боргу за кредитним договором) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, об`єктом оподаткування на доходи фізичних осіб є дохід, одержаний платником податку на доходи фізичних осіб як додаткове благо.

Виходячи з приписів Податкового кодексу України визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Таким чином, зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Слід зазначити, що законодавець передбачає сплату податку у випадку саме отримання додаткового блага, яке залишилось у платника податку після списання боргу установою банку, у вигляді отриманих раніше коштів чи користування майном.

Як встановлено судом першої інстанції, кошти отримані позивачем за кредитним договором були в повному обсязі направлені ним на придбання квартири, яка в подальшому передана банку в іпотеку, а потім була відчужена позивачем, що підтверджується договором купівлі - продажу від 08.11.2016 року, укладеним між між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Також, отримані за даною операцією кошти в повному обсязі повернуті банку, в рахунок часткового погашення боргу за вказаним кредитним договором.

З вищезазначеної норми підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 16.2 статті 162 Податкового кодексу України встановлено, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом укладення із кредитором відповідного договору, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Таким чином, укладення із боржником договору про припинення кредитного зобов`язання є одним із передбачених Законом способів повідомлення платника податку - боржника про прийняте кредитором рішення щодо прощення (анулювання) відповідної суми боргу й не позбавляє такої заборгованості статусу додаткового блага платника податку, який остання набуває у розумінні ПК України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до підпункту 165.1.55. пункту 165.1 статті 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, а саме: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; та сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Також, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року №909-VIII (який набрав чинності 01.01.2016), пункт 165.1 статті 165 Податкового кодексу України було доповнено підпунктом 165.1.59, у відповідності з яким до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

Приписами підпункту 165.1.59. пункту 165.1 статті 165 ПК України (у редакції, чинній на час прощення боргу за кредитним договором) було передбачено, що сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити) не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, а тому і не є базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб.

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що зазначені кошти не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та не підлягають оподаткуванню, оскільки на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень зобов`язання за кредитним договором від 27.08.2008 №014/1841/74/137778 були припиненні, а сума боргу основного боргу в розмірі 22667,85 дол. США - прощена (анульована) позивачу Відкритим акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» у порядку реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №820/2600/16, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відсутності у позивача в звітному періоді загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, обов`язок подачі декларації про майновий стан і доходи у нього відсутній, а тому податкові повідомлення - рішення від 30.01.2019 №, № , № прийняті ГУ ДФС у Житомирській області з порушенням норм чинного податкового законодавства, є протиправними та підлягали скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 листопада 2019 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Охрімчук І.Г. Боровицький О. А.