Справа № 520/2645/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 р. Справа № 520/2645/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2019, суддя Мар`єнко Л.М., 61022, майдан Свободи, 6, Харків, повний текст складено 27.06.19 по справі № 520/2645/19

за позовом Приватного підприємства "ТРАСТНЛАК"

до Одеської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ТРАСТНЛАК" (далі - позивач, ПП "ТРАСТНЛАК") звернулося до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів UA500000/2019/000272/2 від 01.03.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначеним № UA500090/2019/00017.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з даним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідач послався на те, що в наданому інвойсі відсутні відомості стосовно оплати за товар, в наданому інвойсі та прайс-листі відсутні відомості щодо вартості товарів за одиницю та відсутні артикули, вказана ціна за одиницю товару в прайс-листі та калькуляції відрізняється, відсутня інформація щодо здійснення або не здійснення страхування у наданих позивачем документах, у додатково поданому висновку про вартісні характеристики експерт здійснював аналіз вартості товару, використовуючи порівняльний метод, проте у висновку відсутня будь-яка інформація про вартість подібних (аналогічних) товарів у країні-експорті оцінюваних товарів, додатково подана копія митної декларації країни відправника відсутня у реєстрі оформлених декларацій КНР, крім того в копіях митної декларації країни відправлення зазначені номери чотирьох контейнерів, а до митного оформлення заявлено лише один контейнер, при цьому вага брутто та нетто співпадає. Зазначене свідчить про наявні ознаки підробки поданих до митного оформлення документів.

Зважаючи на неповні та необ`єктивні документи, подані декларантом до митниці на підтвердження митної вартості, використання основного методу визначення митної вартості товару - за ціною договору, неможливо, а тому відповідач вимушений здійснити коригування заявленої митної вартості за другорядним методом згідно зі ст. 59 МК України.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019 відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 закінчено підготовку до розгляду та призначено справу у відкритому судовому засіданні.

Сторони в судове засідання не з`явилися про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до положень ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута без участі сторін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

20 вересня 2018 року між CHANGX1NG ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO., LTD в особі директора Zhenyu Song , що іменується надалі «Постачальник» з однієї сторони, та «Трастнлак» ПП, в особі директора Артема Олександровича Єремєєва, що діє на підставі Статуту, що іменується далі, як «Покупець» з іншої сторони, уклали контракт № BTL- 2009/18.

Згідно п. 1 вказаного контракту постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари в асортименті, а покупець зобов`язується сплатити за товар. Також згідно п. 2 вказаного контракту, поставка товару за даним контрактом здійснюється у повній відповідності із «ІНКОТЕРМС-2010», а умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються сторонами в рахунку-фактурі. Загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну партію товару.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПП "Національні традиції" та позивачем, укладено договір про надання послуг по декларуванню товарів від 14.11.2018 № 4/11-18, згідно умов вказаного договору ПП "Національні традиції" взяло на себе зобов`язання надати ПП "Трастнлак" послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів, та звернулося до Одеської митниці ДФС з митною декларацією для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно конракту від 20.09.2018 № BTL-2009/18 .

Так, 01.03.2019 ПП "Національні традиції" від імені позивача звернулося до відповідача з митною декларацією № UA/002971 та документами, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

За результатами розгляду поданих позивачем документів прийнято рішення про коригування митної вартості № UA500000/2019/000219/2 від 01.03.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500090/2019/00017. Суд зазначає, що митним органом застосовано метод визначення митної вартості за подібним (аналогічним) товаром, у зв`язку з чим обрано другорядний метод визначення митної вартості.

Також митним органом зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор 2006» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів №1 з урахуванням артикля товару, є більшим та становить по товару №1- 16,4936 дол. США/кг (МД від № UA209120/2018/023522), ніж заявлено декларантом (7,52 дол. США/кг). Враховуючи викладене, митну вартість товару скориговано.

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості, митним органом відмовлено позивачу у митному оформленні (випуску) товарів, про що складено відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500090/2019/00017.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції з даними висновками суду погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

З письмових доказів у справі слідує, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем у зв`язку з не визнанням заявленої декларантом (позивачем) митної вартості товару.

Такі висновки грунтуються на твердженні відповідача про те, що подані декларантом документи містять розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).

Згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. (п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України)

Відповідно до ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що декларантом були надані митному органу наступні документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення: пакувальний лист від 25.12.2018; інвойс BTCN202018595 від 25.12.2018; коносамент S від 27.12.2018; автотранспортні накладні ( MR №5065 від 13.02.2019, №5065/1 від 13.02.2019, №5065/2 від 13.02.2019; прейскуранти (прайс-листи) постачальника та виробника товару Т120595 від 17.12.2018, №б/н від 18.12.2018, №141218/11 від 14.12.2018; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (звіт про оцінку майна) № 05-0902/07 від 19.02.2019; розрахунок ціни (калькуляція) BTCN2018595/01 від 08.01.2019; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного з кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується від 20.09.2018 № BTL-2009/18; договір про надання послуг митного брокера №4/11-18 від 14.11.2018; акти про зважування вантажів №75356 від 12.02.2019, №75363 від 13.02.2019, №75365, від 13.02.2019, видаткова накладна №595 від 22.12.2018; відвантажувальна специфікація №ВТСN2018595/1295-1 від 28.12.2018; якісний опис №ВТСN2018595/25 від 25.12.2018; лист №ВТСN2018595/27 від 27.02.2019; лист ВАТL2019/3 від 11.01.2019; лист № ВТСN2018595/8 від 08.01.2019; листи №173 від 27.02.2019, №176 від 28.02.2019, №4/10.01 від 10.01.2019, №248 від 28.02.2019, №250 від 28.02.2019, №251 від 28.02.2019, копія митної декларації країни відправлення .12.2018.

Вищезазначені документи, надані позивачем на підтвердження митної вартості ввізного товару, відповідають вимогам частини 2 статті 53 МК України.

З огляду на зазначене, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості товарів, відтак доводи апеляційної скарги щодо ненадання декларантом документів на підтвердження ціни, що була сплачена за товар, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на відсутність в наданих позивачем документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також відсутність в наданих документах відомостей щодо страхування товару, як на підставу для не застосування основного методу, колегія суддів зазначає наступне.

Під час судового розгляду було досліджено контракт від 20.09.2018 № BTL-2009/18, згідно якого партія товарів поставлялася на умовах, визначених інвойсом BTCN2018595 від 25.12.2018, відповідно до якого товар поставляється за базисом поставки CFR - Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010», а саме постачальник- CHANGXING ВАІТЕ IMPORT EXPORT CO. LTD взяв на себе зобов`язання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

Поставка товару на умовах CFR (вартість та фрахт) передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, та саме перевезення товару до порту призначення (фрахт).

Виконання умов вищезазначеного договору підтверджується письмовими доказами у справі, зокрема: інвойсом, коносаментом, видатковою накладною: №595 від 22.12.2018, яка визначає, що на виконання контракту контейнерами HASU4624510, HASU4988744, SEGU4829350 буде здійснено поставку товару, а заме товарів в асортименті встановленої кількості та загальною вартістю 34575,00 доларів США.

Згідно інвойсу BTCN2018595 від 25.12.2018, партія товару, яка підлягає поставці складається з товарів в асортименті, встановленої кількості та загальною вартістю 34 575,00 доларів СІНА.

Згідно з умовами поставки CFR, продавець поставляє товар на борт судна або надає поставлений таким чином товар. Продавець зобов`язаний укласти договір та оплатити вci витрати і фрахт, необхідні для доставки товару до вказаного порту призначенця. При цьому, ризик витрат чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять з продавця на покупця. Проте страхування товару покупцем, з моменту відвантаження товару є його правом, а не обов`язком та чинним законодавством не передбачено.

Щодо доводів апелянта про відсутність відомостей про страхування товару, колегія суддів зазначає, що згідно листа №4/10.01 від 20.01.2019, товар, поставлений відповідно до інвойсу ВTCN2018595 від 25.12.2018, не було застраховано.

Таким чином, будь-які складові митної вартості, які було поставлено, як витрати на транспортування, навантаження/вивантаження та страхування не потребують додаткового підтвердження та коригування.

Враховуючи те, що фактурна (контрактна) вартість товару повністю співпадає з митною вартістю, інші складові митної вартості, зокрема, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну території України, в даному випадку відсутні, тому документального підтвердження не потребують.

Посилання в апеляційній скарзі на розбіжності в поданих позивачем документах колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки такі висновки митниці грунтуються на тому, що в інвойсі відсутні відомості щодо оплати товару. Разом з тим, інвойс є рахунком, на підставі якого здійснюється оплата за товар, тобто первинним документом який визначає вартість товару та не містить інформацію про оплату товару.

Крім того, відповідно до п.5 Контракту оплата товару здійснюється банківським перерахунком на рахунок постачальника, зазначений у Контракті. Сторони домовилися, що оплата товару здійснюється на наступних умовах: сума повної вартості партії сплачується протягом трьох місяців з фактичної дати поставки, таким чином, згідно із умовами контракту, оплата здійснюється з відстрочкою, отже, на час розмитнення товару підтвердження такої оплати позивачем було відсутнє..

Доводи апелянта про те, що в інвойсі та прайс-листі відсутні відомості щодо вартості товарів за одиницю, спростовуються відомостями, які містяться в інвойсі BTCN2018595 від 25.12.2018, прайс-листах постачальника та виробника товару Т120595 від 7.12.2018, №б/н від 18.12.2018, №141218/11 від 14.12.2018, відповідно до яких зазначені документи містять інформацію про вартість одиниці товару.

Посилання апелянта на те, що вказана ціна за одиницю товару в прай-листі та калькуляції відрізняється, не підтверджено письмовими доказами у справі, зокрема відповідно до змісту вказаних документів, ціна за товар співпадає в інвойсі BTCN2018595 від 25.12.2018 та прайс- листах постачальника товару Т120595 від 17.12.2018, №б/н від 18.12.2018, співпадає.

Стосовно посилань митниці на відсутність інформації про вартість подібних (аналогічних) товарів у висновку про вартість товару, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що висновок експерта є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача щодо визначення вартості об`єкта оцінювання, у зв`язку з чим він не може містити інформацію яро ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності фахівця оцінювача та здійснюються кожним суб`єктом господарювання на власний розсуд.

Доводи апелянта про те, що відомості щодо контейнерів, вказані в митній декларації країни відправлення, відрізняються від контейнерів, зазначених в митній декларації поданій відповідачу, спростовується змістом вказаних документів, з яких слідує, що кількість та номери контейнерів, вказаних в декларації країни відправлення та в декларації, поданій відповідачу співпадають.

З прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товарів слідує, що коригування було здійснено за другорядним методом, а саме митницею було обрано третій метод - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Враховуючи вищезазначені правові норми, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань з докладною інформацією, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.

В силу частини другої статті 55 МК України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

З досліджених під час судового розгляду спірних рішеннях слідує, що останні не містять обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості, що є самостійною підставою для їх скасування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.12.2018 № 815/228/17.

Перевіряючи оскаржуване рішення контролюючого органу на відповідність вимогам, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку про його необгрунтованість, оскільки всупереч визначених у ст. 55 МК України вимог, контролюючим органом не зазначено, з яким саме ідентичним транспортним засобом (країну походження, час експорту та інше) порівнювався наведений транспортний засіб та відповідно до яких критеріїв була визначена спірна вартість транспортного засобу, а також в чому полягає недостатність поданих позивачем документів.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування рішення контролюючого органу про коригування митної вартості товару як такого, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства та наданих владному суб`єкту повноважень.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду апеляційної інстанції.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 по справі № 520/2645/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Постанова складена в повному обсязі 08.11.19.