Справа № 300/548/19
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9535/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Большакової О.О., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судових засідань - Чопко Ю.Т.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року (головуючий суддя: Чуприна О.В., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови в прийнятті митної декларації, -

встановив:

ОСОБА_1 , 27.05.2019 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA206000/2019/00156 та Рішення про коригування митної вартості товарів UA206000/2019/000156/2 від 19.02.2019.

Обґрунтовує позов тим, що відповідачем в порушення норм статей 57, 58 Митного кодексу України, за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки Opel, модель Insignia, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1956 см3, 2015 року випуску (надалі по тексту також - ТЗ, транспортний засіб, автомобіль, товар), та обраний метод його визначення, а саме основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), протиправно здійснено визначення митної вартості ТЗ, який ввозився ОСОБА_1 на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, за другорядним методом (резервним). Як наслідок, прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA206000/2019/00156 та Рішення про коригування митної вартості товарів UA206000/2019/000156/2 від 19.02.2019. Позивач стверджує, що 12.02.2019 на підставі рахунку-фактури за № 24/02/2019 оплатив нерезиденту DOBROKAR sp. z o. o . повну вартість автомобіля готівкою в сумі 6 950,00 EUR (надалі по тексту також - євро), про що отримав розрахунковий документ - фіскальний чек від 12.02.2019 за № 2132. При здійсненні митного оформлення і декларування, визначив митну вартість транспортного засобу за ціною договору (контракту). На переконання ОСОБА_1 , відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий перелік документів, достовірно знаючи, що рахунок по купівлі автомобіля не видавався і відповідно не оплачувався через фінансові установи, а був оплачений шляхом внесення готівки продавцю-нерезиденту із застосуванням остатнім реєстратора розрахункових операцій. Обставина оплату готівкою підтверджується фіскальним чеком DOBROKAR sp. z o.o. від 12.02.2019 за № 2132 та відомостями самого рахунку-фактури за № 24/02/2019.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що під час митного оформлення позивачем ТЗ, не був представлений повний перелік документів, який визначений статтею 53 Митного кодексу України. Зокрема, в даному випадку встановлено розбіжності у числових значеннях митної вартості ТЗ, у зв`язку з чим відповідачем застосовано систему управління ризиками, якою виявлено, що митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. ОСОБА_1 не надано документів, які підтверджують оплату товару через фінансову установу та інших додаткових документів, визначених статтею 53 Митного кодексу України. На переконання відповідача, подані позивачем документи викликали обґрунтований сумнів щодо вірності визначення митної вартості автомобіля, а саме: представлений рахунок-фактури № 24/02/2019 не був підписаний покупцем; у фіскальному чеку (касовому ордері) від 12.02.2019 за № 2132 про оплату за товар наявні розбіжності в даних про банківські реквізити отримувача коштів продавця-нерезидента в порівнянні із даними рахунку-фактури № 24/02/2019, а також розбіжності стосовно юридичних адрес.

Представником позивача, 10.10.2019 подано відзив на апеляційну, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

До суду, 28.10.2019 надійшло від представника відповідача письмове клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю 29.10.2019 забезпечити участь в судовому засіданні представника митного органу. Однак, суд апеляційної інстанції відхиляє вказане клопотання, оскільки участь представника відповідача в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась, а тому його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.02.2019 позивачем придбано у нерезидента ТзОВ «Доброкар» (DOBROKAR sp. z o.o.) на території Республіки Польща (ul. Solec 81B lok.A-51 00-382 Warszawa) транспортний засіб - легковий автомобіль марки Opel, модель Insignia, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1956 см3, 2015 року випуску, який був у використанні. Вартість придбання автомобіля становила 6950,00 EUR. Вказана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копіює рахунку-фактури (faktura nr) № 24/02/2019.

Цей автомобіль був доставлений із Республіки Польща, про що свідчить супровідна експортна декларація MRN 19PL402010E0170421 від 12.02.2019.

Декларантом фізичною-особою підприємцем Малаховським Т.О. в інтересах ОСОБА_1 , як одержувача товару, 18.02.2019 подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію UA 206010/2019/406596, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: автомобіль легковий, що був в використанні, марки Opel, модель Insignia, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1956 см3, 2015 року випуску, загальна кількість місць - 5, колісна формула 4*2.

В графі 42 (ціна товару) декларації визначено 6950,00 EUR, а в графах 45 (коригування) і 46 (статистична вартість) 213 233,85 гривень, яка із урахуванням графи 23 (курс валюти) 30.681129 становить ті ж 6950,00 EUR.

Митну вартість товару визначено за першим (1) методом, тобто ціною договору (контракту), на підтвердження чого заповнено графу № « 43» митної декларації.

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено рахунок-фактура (інвойс) №24/02/2019, в якій вказано покупця автомобіля марки Opel, модель Insignia, номер кузова НОМЕР_1 НОМЕР_2 ; декларацію про походження товару № 0380 від 12.02.2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 14.02.2019 UA20903/2019/12706; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу бланк № НОМЕР_3 від 27.08.2015; касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні СЕ НОМЕР_4 від 03.11.2012; копія митної декларації країни відправлення №19PL402010E0170421 від 12.02.2019.

Митним органом, 19.02.2019 із декларантом проведено консультації із надсиланням останньому письмового повідомлення про необхідність подання «документів, передбачених частинами 2, 3 статті 53 Митного кодексу України, а саме: банківських платіжних документів, які стосуються оцінюваного товару; за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації вказаного товару». На вказану вимогу декларант в той же день надав 19.02.2019 відповідь про відсутність наміру подання документів, так як всі наявні документи вже подані.

Івано-Франківська митниця ДФС, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації UA206010/2019/406596 від 18.02.2019 та доданих до неї документів, в тому числі рахунку-фактури № 24/02/2019, відмовила у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за UA206000/2019/00156 від 19.02.2019.

Згідно цієї картки відмови, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з розбіжностями у числових значеннях митної вартості та ненаданням документів відповідно до статті 53 МК України. Другий-п`ятий методи визначення митної вартості (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів четвертого і п`ятого (статті 62, 63 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2 «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 12 610,00».

У зв`язку з наведеним, Івано-Франківською митницею ДФС здійснено коригування митної вартості транспортного засобу та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів UA206010/2019/000156/2 від 19.02.2019, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України) у розмірі 12 610,00 EUR.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки оскаржуване Рішення про коригування заявленої митної вартості товару від 19.02.2019, в порушення пунктів 1, 2 і 4 частини 2 статті 55 МК України не містить належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, належного обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

З цими висновками суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-3 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 МК України).

Так, ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку проте, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Крім цього, обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 15.05.2018 № 809/1260/17.

Як вбачається з матеріалів справи, під час митного оформлення, на підтвердження ціни автомобіля, декларантом фізичною-особою підприємцем Малаховським Т.О. в інтересах ОСОБА_1 , як одержувача товару, 18.02.2019 подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію UA 206010/2019/406596, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: автомобіль легковий, що був в використанні, марки Opel, модель Insignia, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1956 см3, 2015 року випуску, загальна кількість місць - 5, колісна формула 4*2. В графі 42 (ціна товару) декларації визначено 6950,00 EUR, а в графах 45 (коригування) і 46 (статистична вартість) 213 233,85 гривень, яка із урахуванням графи 23 (курс валюти) 30.681129 становить ті ж 6950,00 EUR. Митну вартість товару визначено за першим (1) методом, тобто ціною договору (контракту), на підтвердження чого заповнено графу № « 43» митної декларації.

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, подано: рахунок-фактура (інвойс) № 24/02/2019, в якій вказано покупця автомобіля марки Opel, модель Insignia, номер кузова НОМЕР_1 НОМЕР_2 ; декларацію про походження товару № 0380 від 12.02.2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 14.02.2019 UA20903/2019/12706; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу бланк № НОМЕР_3 від 27.08.2015; касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні СЕ НОМЕР_4 від 03.11.2012; копія митної декларації країни відправлення № 19PL402010E0170421 від 12.02.2019.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Івано-Франківська митниця ДФС, 19.02.2019 засобами електронного зв`язку, відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, надсилала позивачу вимогу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. У вказаній вимозі зазначено, що відповідно до вимог вказаної статті Митного кодексу України, необхідно подати документи для підтвердження заявленої митної вартості, зокрема: банківські платіжні документи; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару. На письмову вимогу протягом 10 календарних днів зобов`язано надати (за наявності) додаткові документи.

Фізичною-особою підприємцем Малаховським Т.О., в інтересах ОСОБА_1 , на вимогу митного органу, повідомлено, що всі наявні документи подані, інші документи надаватись не будуть.

Суд апеляційної інстанції, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення транспортного засобу, дійшов висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем поданих з митною декларацією UA 206010/2019/406596 документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Щодо покликання апелянта на подання декларантом неналежного фіскального чека (касового ордеру) про оплату за товар в частині розбіжності в даних про банківські реквізити отримувача коштів продавця-нерезидента в порівнянні із даними рахунку-фактури, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, з огляду на наступне.

До матеріалів справи подано рахунок-фактура № 24/02/2019 і фіскальний чек від 12.02.2019 за № 2132, а також їх переклади, виконані із польської на українську мови Бюро перекладів «Легатревел» (а.с. 17-20).

Зміст рахунку-фактури № 24/02/2019 в частині «номер банківського рахунку» («Nr konta bankowego») містить запис PL 1050 НОМЕР_5 . Крім вказаного, рахунок містить ідентифікуючі відомості про продавця-нерезидента «DOBROKAR sp. z o.o.», ul. Solec 81B lok.A-51 00-382 Warszawa, NIP , Regon146768647, KRS .

В свою чергу, фіскальний чек від 12.02.2019, крім номера документа № 2132, також містить найменування продавця-нерезидента «DOBROKAR sp. z o.o.» і номер податкової інспекції (податковий номер) NIP - , які повністю збігаються із даними рахунку-фактури № 24/02/2019 на мові оригіналу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що фіскальний чек від 12.02.2019 за № 2132 не є платіжним дорученням чи іншим розрахунковим документом, який засвідчує оплату рахунку через фінансову чи банківську установу країни-нерезидента, а являється прибутковим ордером (фіскальним чеком), що засвідчує прийняття юридичною особою продавцем-нерезидентом готівки від позивача за допомогою відповідного реєстратора розрахункових операцій. Відтак, номер в нижній частині такого фіскального чека свідчить про згенерований реєстратором код операції при здійсненні реєстраційної дії (142Е1СЕЕС5Е024Е99Е06293А10ВАЕЕ7ВЕ1977670), а не про номер (реквізити) банківського рахунку отримувача готівки.

Вказані документа скріплені відтиском штампа і печатки «DOBROKAR sp. z o.o.» та підписом посадової особи, що, свідчить про пов`язаність їх між собою на підтвердження однієї і тієї ж операції з придбання транспортного засобу.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що на підтвердження придбання вказаного автомобіля за ціною 6950,00 EUR, позивач представив також лист керівника правління «DOBROKAR sp. z o.o.» Ростислава Дубана (Rostyslav Duban ) від 25.02.2019 (засвідчений перекладом Бюро перекладів «Легатревел»), за змістом якого, ОСОБА_1 12.02.2019 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) купив у фірми «Доброкар ТзОВ» NIP легковий автомобіль марки Opel Insignia 2015 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , за який покупець сплатив суму 6950,00 EUR. На цю суму виписано рахунок фактуру № 24/02/2019, водночас видрукувано фіскальний чек на суму 6950,00 EUR, котрий, за інструкціями торгового та фіскального законодавства, залишається на фірмі продавця (а. с. 21-22).

Таким чином, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, ціну та його оплату, а отже у сукупності містять відомості, які підтверджують числові значення митної вартості й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідачем не надано жодних допустимих доказів недостовірності заявленої ОСОБА_1 вартості транспортного засобу марки Opel, модель Insignia, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1956 см3, 2015 року випуску, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Отже, твердження митного органу про неможливість визначення митної вартості транспортного засобу, що ввозився позивачем, із застосуванням першого методу є безпідставним, а відтак наявні підстави для визнання протиправними та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA206000/2019/00156 та Рішення про коригування митної вартості товарів UA206000/2019/000156/2 від 19.02.2019.

Апеляційна скарга Івано-Франківської митниці ДФС не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 313, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у справі № 300/548/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О. М. Гінда
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар