Справа № 810/5071/18
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2019-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2019 року м. Київ Справа № 810/5071/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доПухівської сільської ради Броварського району Київської області
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 810/5071/18 за позовом ОСОБА_1 до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 14.09.2018 № 1087-XXIX-VII; зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,20 га в АДРЕСА_3 згідно з графічним матеріалом в порядку і спосіб, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення відповідача, яким позивачу відмовлено у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,20 га у власність для ведення особистого селянського господарства, не відповідає вимогам закону та є таким, що порушує законодавчо надане йому право на землю.

Крім того, позивач просить суд зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вказана на поданих позивачем графічних матеріалах земельна ділянка згідно генерального плану села зарезервована для потреб населення с. Пухівка, а відтак не може бути передана у приватну власність громадян.

У свою чергу позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, в якій зазначив, що оскаржуване рішення не містить обґрунтованої підстави, виключний перелік яких визначено частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки.

Позивач також наголосив, що представником відповідача не надано суду жодних доказів на підтвердження обставин використання наведеної вище земельної ділянки для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування або земель загального користування населеного пункту.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 відкрито провадження в адміністративній справі № 810/5071/18 та призначено дату, час та місце підготовчого засідання.

Підготовче засідання, призначене на 20.11.2018, було відкладено судом на підставі пункту 1 частини другої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (протокольна ухвала Київського окружного адміністративного суду від 20.11.2018).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 07.02.2019, сторони не з`явились, були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень (а.с. 110, 111).

Матеріали справи містять також клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності (а.с. 103).

У свою чергу причини неявки представника відповідача у судове засідання суду невідомі.

В силу приписів пункту 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), належним чином повідомленого про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Частиною дев`ятою цієї статті передбачено, що у разі, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Беручи до уваги ту обставину, що про дату, час та місце судового розгляду справи по суті учасники справи повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з`явились, зважаючи на відсутність підстав для відкладення судового розгляду, передбачених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами (протокольна ухвала Київського окружного адміністративного суду від 07.02.2019).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області з клопотанням про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_3 площею 0,20 га.

Рішенням Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 21.12.2017 № 884-XXI-УII позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність наведеної вище земельної ділянки з огляду на невідповідність її місця розташування вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та генеральному плану населеного пункту.

Не погоджуючись із рішенням, прийнятим Пухівською сільською радою Броварського району Київської області, позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.08.2018 в адміністративній справі № 810/1927/18, яке набрало законної сили 17.09.2018, рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області «Про відмову у наданні земельної ділянки гр. ОСОБА_1 » від 21.12.2017 № 884-XXI-VII визнано протиправним та скасовано, зобов`язано Пухівську сільську раду Броварського району Київської області повторно розглянути питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідно до графічних матеріалів щодо розташування земельної ділянки, які були подані разом із клопотанням від 29.11.2017 № 348, врахувавши під час розгляду зазначеного питання висновки, викладені у цьому рішенні.

На виконання наведеного вище судового рішення Пухівська сільська рада Броварського району Київської області повторно розглянула клопотання позивача від 29.11.2017 та прийняла рішення від 14.09.2018 № 1087-XXIX-VII, яким вдруге відмовила позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення наміченої земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (частина перша статті 3 Земельного кодексу України).

Відповідно до положень частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з пунктом "а" частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Цією ж статтею передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Пунктом "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначається статтею 118 Земельного кодексу України.

Згідно з частиною шостою цієї статті, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

При цьому суб`єктам владних повноважень, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, заборонено вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За змістом частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що законодавством встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена касаційним судом, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 в адміністративній справі № 812/1557/17 та 27.02.2018 в адміністративній справі № 545/808/17.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, вирішення публічно - правового спору пов`язується з оцінкою судом законності підстав, на які посилається суб`єкт владних повноважень в оскаржуваному рішенні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові 17.04.2019 в адміністративній справі № 820/11641/15, 31.07.2018 в адміністративній справі № 809/719/17, 24.01.2019 в адміністративній справі № 821/1697/17, 12.02.2019 в адміністративній справі № 815/6731/17 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.05.2018 в адміністративній справі № П/9901/101/18.

Як вже зазначалось судом вище, частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено виключний перелік підстав для відмови у наданні громадянину дозволу на розробку проекту землеустрою, які повинні бути зазначені у вмотивованому рішенні органу місцевого самоврядування за наслідками розгляду клопотання громадянина про надання такого дозволу.

Судом встановлено, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, у прийнятому ним рішенні не навів жодних відомостей про невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, відмова відповідача у наданні наведеного вище дозволу не містить визначених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України мотивованих підстав для відмови у задоволенні вказаного клопотання разом із посиланням на норми цього Кодексу.

При цьому у відзиві на позовну заяву представником відповідача наведено причини відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,20 га в АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що вказаний вище відзив подано Пухівською сільською радою Броварського району Київської області з пропуском строку, визначеного ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2018, у зв`язку з чим представником відповідача заявлено клопотання про його поновлення.

В обґрунтування наведеного вище клопотання представник відповідача посилається на велике навантаження та відсутність в органі місцевого самоврядування юриста.

Враховуючи викладене, суд, з метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, з огляду на незначний пропуск строку, відведеного для подання відзиву на позовну заяву, вважає за необхідне поновити відповідачу такий строк та дослідити подані представником заперечення в обґрунтування правомірності оскаржуваного рішення.

Так, у відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено, що вказана на поданих позивачем графічних матеріалах земельна ділянка згідно генерального плану села зарезервована для потреб населення с. Пухівка, що у свою чергу виключає можливість її передачі у приватну власність.

Водночас всупереч положенням статті 118 Земельного кодексу України наведена вище обставина не відображена відповідачем у змісті оскаржуваного рішення, а відтак не може братися судом до уваги як мотивована підстава для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки.

Суд також звертає увагу на те, що представником відповідача не наведено жодних обставин неможливості покладення рішень Пухівської сільської ради Броварського району Київської області «Про надання дозволу на виготовлення нового генерального плану села Пухівка» від 10.08.2004 № 221-X111-XX1У, «Про затвердження генерального плану с. Пухівка» від 25.06.2010 № 1264-XXX1У-У, «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність Пухівській сільській раді» від 01.12.2016 № 384X-УII, «Про внесення змін до рішення Пухівської сільської ради № 384X-УII від 01.12.2016 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність Пухівській сільській раді» від 05.10.2018 № 1095-XXX-VII в основу відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на які суб`єкт владних повноважень посилається у відзиві на позовну заяву.

Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів того, що бажана земельна ділянка розташована на території, виділеній для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування, або входить до земельного масиву площею 17,4707 га для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, визначеної рішенням Пухівської сільської ради Броварського району Київської області «Про внесення змін до рішення Пухівської сільської ради № 384X-УII від 01.12.2016 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність Пухівській сільській раді» від 05.10.2018 № 1095-XXX-VII, представником відповідача також не подано.

При цьому посилання представника відповідача на негативний висновок постійної депутатської комісії з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села та екології як на підставу для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не приймаються судом до уваги, оскільки вказаний висновок вже був покладений в основу рішення відповідача від 21.12.2017 № 884-XXI-УII, скасованого рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 в адміністративній справі № 810/1927/18.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у задоволенні його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, діяв протиправно.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Цією ж статтею передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» виклав окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень у сфері земельних правовідносин, зокрема, розкрив елементи змісту принципу «доброго врядування», який передбачає, що у разі, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний послідовний спосіб.

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення від 26.10.2000 у справі «Хасан і Чаус проти Болгарії»).

Аналогічна правова позиція висловлена судом касаційної інстанції у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 в адміністративній справі № 825/602/17 та 14.08.2019 в адміністративній справі № 480/4298/18.

Як вже зазначалось судом вище, правомірність та обґрунтованість відмови відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення обраної земельної ділянки є предметом судового розгляду вдруге.

Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.08.2018 в адміністративній справі № 810/1927/18, яке набрало законної сили 17.09.2018, відповідача було зобов`язано повторно розглянути питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідно до графічних матеріалів щодо розташування земельної ділянки, які були подані разом з клопотанням від 29.11.2017 № 348, врахувавши під час розгляду зазначеного питання висновки, викладені у судовому рішенні, тобто з урахуванням вичерпного переліку підстав, визначених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, за наявності яких орган місцевого самоврядування може відмовити у задоволенні клопотання заявника.

Разом з тим відповідачем в черговий раз прийнято рішення про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проектної документації без жодного юридичного обґрунтування, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

За таких обставин суд, з метою ефективного правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та виключення подальших протиправних рішень, дій чи бездіяльності зі сторони суб`єкта владних повноважень, вважає за необхідне зобов`язати Пухівську сільську раду Броварського району Київської області надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,20 га в с. Пухівка згідно з графічним матеріалом в порядку і спосіб, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно вимог позивача про встановлення відповідачу строку для подання звіту про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є не обов`язком суду, а правом, яке може бути використано судом, зважаючи на те, що позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідач ухилятиметься від виконання даного судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення у даній справі.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений права на звернення до органів державної виконавчої служби з метою примусового виконання судового рішення в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 1409,60 грн, підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Пухівської сільської ради Броварського району Київської області.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області «Про відмову у наданні земельної ділянки гр. ОСОБА_1 » від 14.09.2018 № 1087-XXIX-VII.

3.Зобов`язати Пухівську сільську раду Броварського району Київської області (ідентифікаційний код: 04363946, місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 118-А, с. Пухівка, Броварський район, Київська область, 07413) надати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,20 га в АДРЕСА_3 згідно з графічним матеріалом в порядку і спосіб, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

4.Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Пухівської сільської ради Броварського району Київської області (ідентифікаційний код: 04363946, місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 118-А, с. Пухівка, Броварський район, Київська область, 07413) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя Харченко С.В.