Справа № 379/914/16-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2019 року

Київ

справа №379/914/16-а

адміністративне провадження №К/9901/12623/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Калашнікової О.В.,

суддів - Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 379/914/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області про стягнення невиплаченої заробітної плати,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Бужак Н. П., суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.)

І РУХ СПРАВИ

1. У серпні 2016 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області (надалі також - відповідач, сільська рада), в якому просив: зобов`язати відповідача сплатити на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 січня 2016 року до дня фактичного розрахунку та провести нарахування, перерахунок та виплату заробітної плати відповідно до рішень сільської ради № 246-37-6 від 26 грудня 2012 року, № 316-50-6 від 24 січня 2014 року, № 391-59-6 від 14 січня 2015 року.

2. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що був обраний і працював на посаді сільського голови Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області з 2013 року по 03 листопада 2015 року. Згідно з рішеннями сільської ради сільському голові повинно здійснюватися преміювання за рахунок коштів на оплату праці працівників сільської ради в розмірі 50 відсотків від посадового окладу на місяць за фактично відпрацьований час матеріальна допомога та допомога на оздоровлення. Однак вказаних доплат позивач не отримував, а на звернення позивача про надання розрахунку по заборгованості із заробітної плати, йому надана відповідь про неможливість здійснення вказаних виплат в зв`язку з відсутністю відповідних коштів.

3. Таращанський районний суд Київської області постановою від 18 жовтня 2016 року позов задовольнив частково, зобов`язав Великоберезянську сільську раду Таращанського району Київської області провести нарахування та виплату недоотриманої премії та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення ОСОБА_1 , згідно рішень Великоберезянської сільської ради № 246-37-6 від 26 грудня 2012 року, № 316-50-6 від 24 січня 2014 року, № 391-59-6 від 14 січня 2015 року «Про оплату праці сільського голови». Стягнуто з Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області на користь держави судовий збір в розмірі 1378 грн.

4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

5. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанцій ОСОБА_1 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року.

7. 31 січня 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

II ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. 16 листопада 2010 року рішенням Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області № 1-I-VI про вибори сільського голови вирішено вважати обраним сільським головою села Велика Березянка ОСОБА_1 .

9. Рішеннями Великоберезянської сільської ради «Про оплату праці сільського голови» сільському голові надано право здійснювати преміювання за рахунок коштів на оплату праці працівників сільської ради в розмірі 50 відсотків посадового окладу на місяць за фактично відпрацьований час та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати. Зазначені виплати поводити в межах затвердженого фонду оплати праці працівників апарату сільської ради.

10. Відповідно до пункту 1 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» 03 листопада 2015 року позивач буз звільнений з посади у зв`язку із закінченням строку повноважень.

ІIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку що виплата голові сільської ради премії, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення передбачена відповідним рішенням про оплату праці голови сільської ради, а тому відповідач повинен провести виплату даних видів оплати праці у повному обсязі.

12. Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції вказав, що оскільки у плані асигнувань загального фонду бюджету кошти на видатки в частині премій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не затверджувались, то здійснення таких виплат було неможливим у зв`язку з відсутністю коштів.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

13. У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального і матеріального права просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

14. Скаржник вказує, що виплата премії матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення передбачена рішеннями сільської ради і забезпечена бюджетним асигнуванням, однак всупереч статтям. 47, 116 Кодексом законів про працю України при звільненні вказані виплати ним не отримано.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Судами попередніх інстанцій встановлено та вбачається із матеріалів справи, що рішеннями Великоберезянської сільської ради «Про оплату праці сільського голови» від № 246-37-6 від 26 грудня 2012 року, № 316-50-6 від 24 січня 2014 року, № 391-59-6 від 14 січня 2015 року сільському голові ОСОБА_1 встановлено право здійснювати преміювання за рахунок коштів на оплату праці працівників сільської ради у розмірі 50 відсотків посадового окладу на місяць за фактично відпрацьований час та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати.

17. Частиною третьою статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

18. Відповідно до частини четвертої 4 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

19. Згідно з пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (чинної на час звільнення виникнення спірних правовідносин) преміювання сільських, селищних і міських голів, голів районних і районних у містах рад, їх заступників, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

20. Пунктом 8 цієї Постанови визначено, що видатки, пов`язані з набранням чинності цією постановою, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання відповідних органів.

21. Пунктом 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2014 року № 65 «Щодо економного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади підприємств, установ та організацій, що використовують кошти державного бюджету» визначено установлення та здійснення нарахування підвищень до посадових окладів (ставок), надбавок, доплат, допомог, винагород, премій, інших заохочувальних виплат працівникам виключно в межах фонду оплати праці, затвердженого в загальному та спеціальному фондах бюджету, або власних доходів, отриманих від провадження господарської діяльності.

22. Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується бухгалтерськими документами Великоберезянської сільської ради на 2013, 2014, 2015 роки, що в плані асигнувань загального фонду бюджету кошти на видатки в частині премій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не затверджувались.

23. Крім того, перевіркою Головного управління держпраці у Київській області від 18 лютого 2016 року встановлено, що в кошторисах Великоберезянської сільської ради на 2013, 2014 та 2015 роки кошти на преміювання апарату сільської ради закладені не були, а головному бухгалтеру, при формуванні проектів річних бюджетів сільської ради, рішеннями сільської ради не доручалося закладати кошти на виплату премій.

24. Разом з тим, ОСОБА_1 протягом 2013-2015 років не видавав розпоряджень про преміювання, хоча й протягом зазначеного періоду займав посаду сільського голови.

25. Враховуючи викладене, колегія суддів касаційного суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо того, що факт прийняття сільською радою рішень про здійснення преміювання за рахунок коштів на оплату праці, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення не може бути підставою для проведення таких виплат, оскільки асигнування на оплату даних видів оплати праці не затверджувались у відповідних кошторисах Великоберезянської сільської ради.

26. Колегія суддів зазначає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновку, викладеного в оскаржуваному рішенні, а тому підстави для її задоволення відсутні.

27. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

VI СУДОВІ ВИТРАТИ

28. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність підстав, передбачених статтями 139, 140 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова

М.В. Білак

О.А. Губська

Судді Верховного Суду