Справа № 300/169/19
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2019 р. справа № 300/169/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2019 ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі також - відповідач) про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в зменшенні на 9 процентів розміру призначеної пенсії з 79 процентів на 70 процентів грошового забезпечення при нарахуванні його пенсії з 01.01.2018 та перерахунку пенсії з 01.01.2016 та зобов`язання відповідача поновити йому основний розмір пенсії 79 процентів грошового забезпечення, визначений при призначенні пенсії з 21 березня 2005 довічно та здійснити перерахунок основного розміру його пенсії 79 процентів грошового забезпечення з 01.01.2016 на підставі постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.011.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" відповідно до ст. 63 Закону №2262 від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та при подальшій виплаті пенсії, довічно.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про те, що відповідач протиправно, із помилковим застосуванням статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", провів перерахунок пенсії за вислугу років, зменшивши розмір процентної складової грошового забезпечення із 79% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, що призвело до невірного визначення розміру пенсії позивачу, та окрім цього, неправомірно відмовив у здійсненні такого перерахунку із застосуванням 79-відсоткового розміру відповідного грошового забезпечення. Враховуючи вказане, позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", починаючи з 01.01.2016 з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліку (а.с. 25-26).

28.01.2019 позивачем зазначений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недолік усунуту, відтак ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.1-2).

19.02.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подано до суду клопотання про зупинення провадження в справі №300/169/19 (а.с.50-51).

Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 року зупинено провадження в адміністративній справі №300/169/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 240/5401/18 (адміністративне провадження № Пз/9901/58/18) (а.с.60-62).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 року поновлено провадження в адміністративній справі № 300/569/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення (а.с. 73-74).

Разом із клопотанням про зупинення провадження у справі представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву від 19.02.2019 №2599/06 (а.с.35-39). У відзиві представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зазначив про те, що на час призначення пенсії позивачу максимальний загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", становив 79% відповідних сум грошового забезпечення. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011, Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014, на момент проведення перерахунку пенсії позивачу, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" становив 70% відповідних сум грошового забезпечення. А тому, враховуючи наведене зміни у Законі, відповідачем правомірно здійснено перерахування пенсії позивачу в розмірі 70 відсотків сум грошового забезпечення. При цьому, відповідач зауважив, що зміни в законодавстві щодо зменшення відсоткового розміру пенсії не призвели до зниження розміру останньої, що спростовує факт звуження прав позивача на пенсійне забезпечення.

На адресу суду 21.02.2019 позивачем подано відповідь на відзив (а.с.64-69).

Відповідно до частини 3 статті 263 КАС України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив. Враховуючи, що приписами частини 3 статті 263 КАС України сторони позбавлені права подання відповіді на відзив, пояснення, міркування та аргументи, викладені позивачем у відповіді на відзив не можуть бути предметом дослідження судом при розгляді та вирішенні даної справи.

Вирішуючи даний спір, на переконання суду, необхідним є застосування правової позиції викладеної у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.02.2019 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 в зразковій справі №240/5401/18 (провадження №Пз/9901/58/18 та №11-198заі19).

Розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позов, письмові докази, наявні в матеріалах даної адміністративної справи, судом встановлено такі обставини.

Позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ, якому призначена пенсія за вислугу років згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, що відповідачем не заперечується.

Пенсія позивачу була призначена за вислугою років з 21.03.2005 у розмірі 79% сум грошового забезпечення, що підтверджується протоколом за пенсійною справою 00-7785 від 01.12.2015 (а.с. 15).

Відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016, виходячи з її максимального розміру на рівні 70% від грошового забезпечення (а.с. 16).

За змістом відзиву відповідача при проведенні перерахунку на підставі поданої уповноваженим органом довідки про грошове забезпечення (а.с. 45), починаючи з 01.01.2016 пенсія позивачу встановлена в розмірі 79%, оскільки це максимальний розмір пенсії, передбачений статтею 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у зв`язку із законодавчими змінами.

Слід зауважити, що редакція частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", норма якої визначала максимальний відсотковий розмір відповідних сум грошового забезпечення військовослужбовця для обчислення пенсії, змінювалася неодноразово.

Так, частина друга статті 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції статті Закону України від 25.03.1996 №103/96-ВР) викладена в такій редакції: "Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів".

В подальшому частина друга статті 13 Закону №2262-ХІІ була змінена Законом України від 04.07.2002 №51-ІV "Про внесення змін до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" (чинний з 31.07.2002) - цифри "85" замінено цифрами "90" та загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

За змістом матеріалів справи позивачу призначено пенсію з 21.03.2005 із основним розміром пенсії 79% відповідних сум грошового забезпечення, що не перевищувало максимального розміру, встановленого на той час.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 08.07.2011 (надалі - Закон №3668-VІ), який набрав чинності з 01.10.2011, внесені зміни до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", змінено у відсотках розмір обчислення пенсії від грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції Закону №3668-VI, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

В подальшому Законом України від 27.03.2014 №1166-VІІ "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (надалі - Закон №1166-VІІ), який набрав чинності з 01.05.2014, внесені до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ зміни встановлювали, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому, здійснюючи перерахунок з 01.01.2016, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області обчислював пенсію в розмірі 70 % грошового забезпечення (а.с. 35-39).

Далі, здійснюючи перерахунок пенсії позивачу за період з 01.01.2016 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших осіб" ГУ ПФУ в Івано-Франківській області обчислив її розмір виходячи із 70% від грошового забезпечення з посиланням на ст. 13 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону, яка діяла на час перерахунку пенсії, і здійснює виплату пенсії виходячи із розміру 70% від відповідного грошового забезпечення позивача (а.с. 35-39).

10.01.2019 позивач звернувся до начальника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2016 в розмірі 79% сум грошового забезпечення (а.с. 13).

Листом №25/Б-15 від 18.01.2019 заступник начальника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області Берчак Р.М. повідомив позивача, що Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-17 від 08.07.2011, який набрав чинності з 01.10.2011 , внесено зміни до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно з якими максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення (статті 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1 - 100%, до категорії 2 - 95 %. З урахуванням викладеного, основний розмір пенсії позивача з 01.01.2018 встановлено в розмірі 70% від сум грошового забезпечення (а.с. 14 та зворотна сторона).

Не погодившись із наданою відповіддю, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд приходить до таких висновків.

Позивачу первісно призначено пенсію у розмірі 79% сум грошового забезпечення (а.с. 40) у відповідності до ч. 2 ст. 13 ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (із змінами відповідно до Закону №103/96 -ВР від 25.03.1996) та в подальшому перераховувалася виходячи із 79% сум грошового забезпечення (а.с. 15).

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 08.07.2011 (набрав чинності з 01.05.2014) змінено у відсотках максимальний розмір пенсії від грошового забезпечення, та визначений на рівні 70%.

При цьому, позивачу виплачувалася пенсія, яка подальшому перераховувалася виходячи із 79% сум грошового забезпечення аж до моменту перерахунку пенсії позивачу відповідачем на підставі постанови КМУ від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших осіб".

За змістом ст. 63 ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому, перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Зміна відсотку максимального розміру пенсії від грошового забезпечення при призначенні пенсії особам у відповідності із вищевказаним Законом не визначено підставою для перерахунку раніше призначених пенсії.

Крім того, слід зазначити, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні від 5 квітня 2001 року Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України витлумачив зміст принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч.1 ст. 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Оскільки перерахунок пенсії позивачу пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.

Отже, застосувавши відсоток - 70 при визначенні розміру пенсії після проведення перерахунку, відповідач порушив право позивача, оскільки при призначенні пенсії первісно встановлено для її обрахунку розмір 79 відсотків від розміру грошового забезпечення.

При перерахунку пенсії позивачу розрахунок розміру підвищення до пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб повинен здійснюватися виходячи із первісно встановленого розміру у 79 % грошового забезпечення, право на які останній набув на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Тому, застосувавши при перерахунку пенсії 70%, а не 79% від заробітної плати відповідач діяв протиправно.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям повинні застосовуватися саме норми, що визначають розмір пенсії у відсотках, які діяли на момент призначення пенсії, а внесені зміни Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації такого права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Отже, при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років. При цьому, застосуванню підлягає норма закону у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Така позиція суду відповідає висновкам Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у рішенні від 04.02.2019 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.10.2019 в зразковій справі №240/5401/18 (провадження №Пз/9901/58/18).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 08.07.2015 у справі №732/48/15 (номер в ЄДРСР 46803612), Верховним Судом від 27 лютого 2018 року у справі №642/3284/17 (номер в ЄДРСР 72505932), в постанові від 19.06.2018 у справі 583/2264/17 (номер в ЄДРСР 74784827).

За змістом частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач, під час проведення перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії за вислугу років, протиправно змінив розмір пенсії позивача, обмеживши максимальний розмір пенсії 70 процентами відповідних сум грошового забезпечення, а тому вказані дії відповідача необхідно визнати протиправними та зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 з урахуванням розміру пенсії, враховуючи те, що в подальшому частина друга статті 13 Закону №2262-ХІІ була змінена Законом України від 04.07.2002 №51-ІV "Про внесення змін до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" (чинний з 31.07.2002) - цифри "85" замінено цифрами "90" та загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, за вислугу років 79% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

Що стосується звернення до суду з пропуском шестимісячного строку, то суд з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, встановленим строком для звернення до адміністративного суду із зазначеними вище позовними вимогами є шестимісячний строк.

Суд підкреслює, що підставою для звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду із вказаним позовом є незаконна, на думку позивача, відмова відповідача перерахувати позивачу пенсію з 01.01.2016, викладена у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 18.01.2019 за №25/Б-15.

Таким чином, перебіг строку звернення до суду для заявлених позовних вимог розпочався з моменту одержання позивачем листа пенсійного органу про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

Крім того, суд враховує, що даний позов пред`явлений з метою захисту соціальних прав позивача, а саме - права на одержання пенсійних виплат та обґрунтований невиконанням відповідачем обов`язку щодо забезпечення нарахування та виплати, у гарантованому законом розмірі, пенсії за вислугу років, що є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), а отже безсумнівно впливає на право особи на вільне володіння своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Також, позивач звертаючись до суду порушив питання, щодо зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк, з моменту набрання рішення законної сили, звіт про виконання рішення суду (ст. 382 КАС України), то суд з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача виплачувати надалі пенсію, суд виходить із наступних мотивів.

Вказана вимога скерована позивачем щодо правовідносини, які мають відбутися в майбутньому.

За змістом частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1 і 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

В свою чергу, публічно-правовий спір - це спір, у якому, серед іншого, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Системний аналіз коментованих норм процесуального закону свідчить, що останній не передбачає захисту адміністративним судом прав та інтересів громадян на майбутнє, якщо на день розгляду справи вони ще не порушені і спору з цього приводу не виникло.

З урахуванням вищевказаного позовні вимоги ОСОБА_1 виплачувати надалі пенсію не підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в зменшенні на 9 процентів розміру призначеної пенсії ОСОБА_1 з 79 процентів на 70 процентів грошового забезпечення при нарахуванні його пенсії з 01.01.2018 та перерахунку пенсії з 01.01.2016, неправомірними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести новий перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи із основного розміру пенсії 79% грошового забезпечення і виплатити недоотриману різницю починаючи з 01 січня 2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ;

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 15, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088.

Суддя Микитюк Р.В.