Справа № 160/5618/19
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2019 року Справа № 160/5618/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСидоренко Д.В.
за участі секретаря судового засіданняКручини Ю.Д.
представника позивача представника відповідачаКононович О. ОСОБА_1 . Романовича Ю.С.
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому позивач просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкова накладна №63 від 30.11.2018р. не підлягала наданню отримувачу (покупцю) і була складена у зв`язку з компенсацією податкового кредиту з ПДВ через здійснення товариством неоподаткованої операції, застосування штрафу за порушення граничного строку реєстрації в ЄРПН такої податкової накладної не передбачено. Щодо податкової накладної №62 від 30.11.2018р. позивач зазначає про ї помилковість, внаслідок відсутності фактичної господарської операції, та подання розрахунку коригування №1 від 30.11.2018р. щодо зменшення податкового зобов`язання з ПДВ за відсутності операції на продаж у листопаді 2018 майнових прав на житло у повній сумі 4300000,00 грн., в т.ч. ПДВ 716666,67 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 05.09.2019р.
17.07.2019р. надійшов відзив на адміністративний позов від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому зазначено, відповідач просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю. В обґрунтування власної позиції зазначає, зокрема що, штрафні санкції за порушення термінів реєстрації податкових накладних не застосовуються виключно до податкових накладних, що не видаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг, які звільненні від оподаткування та оподаткування за нульовою ставкою. Також зазначає, про не передбачення чинним законодавством вилучення помилково зареєстрованої накладної з ЄДРН.
24.09.2019р. до суду найшла відповідь на відзив.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.10.2019р.
В судовому засіданні 22.10.2019р. оголошено перерву до 05.11.2109р.
24.10.2019р. до суду позивачем подані додаткові письмові пояснення по суті.
В судовому засіданні 05.11.2019р. представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -
21.02.2019р. головним державним ревізор-інспектором відділу ПДВ Нікопольського управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області Адаменко Л.А. проведено камеральну перевірку ТОВ "М-ЛИТ" з питань своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за листопад 2018р. зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з 11.01.2019р. по 14.01.2019р., за результатами якої складено Акт №7912/04-36-58-41/3919.
Відповідно до висновків зазначеного акту, дані камеральної перевірки свідчать про порушення товариством граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період листопад 2018р. на загальну суму ПДВ 1433333,35 грн., а саме податкова накладна №62 від 30.11.2018р. (граничний строк реєстрації 15.12.2018р.), фактично зареєстрована 11.01.2019р. (27 днів порушення строків реєстрації) та податкова накладна №63 від 30.11.2018р. (граничний строк реєстрації 15.12.2018р.), фактично зареєстрована 14.01.2019р. (30 днів порушення строків реєстрації).
Не погодившись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивачем звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи правомірність прийняття податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення по справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно з вимогами п.198.5 ст.198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Наказом Мінфіну від 31.12.2015 №1307 затверджено форми податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної" (далі - Порядок №1307).
Пунктом 11 Порядку №1307 визначено, що у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 ПК України платник податку складає окремі зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, які призначаються для їх використання/починають використовуватися: 1) в операціях, що не є об`єктом оподаткування; 2) в операціях, звільнених від оподаткування; 3) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; 4) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Такі зведені податкові накладні складаються не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду.
У разі складання зведеної податкової накладної у графі "Зведена податкова накладна" зазначається код ознаки:
1 - у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України;
2 - у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України;
3 - у разі складання зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 15 цього Порядку;
4 - у разі складання зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 19 цього Порядку.
Приписами п.201.1 ст.201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з вимогами п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця,-до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, -до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Так відповідно до п. 120-1.1 статті 120 ПК України (в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року), порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу у визначених цією нормою розмірах.
З 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", яким були внесені зміни, зокрема, і до статті 120-1 ПК України.
У пункті 120-1.1 статті 120-1 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) визначено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування,- у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.
Отже, внесені Законом № 1797-VIII зміни до статті 120-1 ПК України запровадили виключні випадки звільнення від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, і такі виключення стосуються реєстрації двох видів податкових накладних: 1) яка не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування; 2) яка не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою. Тобто для застосування виключень і звільнення від відповідальності обов`язковою умовою є звільнення операції від оподаткування або її оподаткування за нульовою ставкою.
Аналогічне тлумачення норми пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України в частині умов звільнення від відповідальності викладено в постановах Верховного Суду від 4 вересня 2018 року (справа №816/1488/17) та від 13 серпня 2019 (справа №2040/7988/18).
Крім того, контролюючим органом, під час проведення камеральної перевірки, залишилося поза увагою обставини подання позивачем Розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №1 від 30.11.2018р. до податкової накладної №62 від 30.11.2018р., згідно якого зменшено податкові зобов`язання з ПДВ за відсутньою операцією на продаж у листопаді 2018 року майнових прав на житло у повній сумі 4300000,00 грн., в т.ч. ПДВ 716666,67 грн.
Враховуючи викладене, суд вважає, що висновки камеральної перевірки, викладені в акті перевірки від 21.02.2018р. за №7912/04-36-58-41/3919 є безпідставними, оскільки ТОВ "М-ЛИТ" по спірним податковим накладним звільняється від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, у зв`язку з наявністю двох обов`язкових складових: податкові накладні не надавались отримувачу (покупцю) та, водночас, були складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування.
Частинами першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "М-ЛИТ" є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 4300,00 грн., згідно платіжного доручення №3385 від 06.06.2019р. У зв`язку з задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а саме у сумі 4300,00 грн.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 08.11.2019 року.

Суддя Д.В. Сидоренко