Справа № 420/6236/19
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6236/19
УХВАЛА

12 листопада 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Марина П.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень №, №, №, №, №, № від 13.09.2019 року, вимоги про сплату боргу №Ф5 від 13.09.2019 року, рішення № від 13.09.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень №, №, №, №, №, № від 13.09.2019 року, вимоги про сплату боргу №Ф5 від 13.09.2019 року, рішення № від 13.09.2019 року.

Поряд з наданим позовом, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить зупинити виконання органам ГУ ДПС в Одеській області - вимоги про сплату боргу (недоїмки) №ф-130481-55 від 03.10.2019 року на загальну суму 714993,84 грн.; податкової вимога №127854-55 від 25.09.2019 року на загальну суму 1933250,46 грн., та також рішення про опис майна у податкову заставу (без дати та номера) та заборонити ГУ ДПС в Одеській області проводити будь-які дії направлені на стягнення коштів з рахунків ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та опису, прийняття в податкову заставу і реалізації майна, що належить ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на праві приватної власності.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначає, що у зв`язку із ухваленими податковими органом повідомленнями-рішеннями щодо нарахування та стягнення з позивача недоїмок із плати податків, штрафів та пені 15.10.2019 року на адресу позивача надійшли документи - вимога про сплату боргу (недоїмки) №ф-130481-55 від 03.10.2019 року на загальну суму 714993,84 гри.; податкова вимога №127854-55 від 25.09.2019 року на загальну суму 1933250,46 грн., та також рішення про опис майна у податкову заставу (без дати та номера). Оскільки позивач оспорює, ухвалені податковими органами документи щодо застосування до нього штрафів та пені та звернувся з позовом до суду, то такі податкові зобов`язання не є узгодженими та не можуть бути стягнуті до бюджету в примусовому порядку. В зв`язку із чим позивач звертається до суду із проханням про забезпечення, поданого ним до суду позову щодо визнання протиправними та скасування документів про стягнення, виданих органами владних повноважень - ГУ ДПС України в Одеській області шляхом зупинення дії індивідуальних актів та забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Дослідивши матеріали справи та зміст заяви про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно із ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд також наголошує, що відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку звернення з вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Згідно із ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що позивачем оскаржено до суду податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, №, № від 13.09.2019 року, вимогу про сплату боргу №Ф5 від 13.09.2019 року на суму 308194,92 грн., рішення № від 13.09.2019 року. При цьому, позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення виконання органам ГУ ДПС в Одеській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) №ф-130481-55 від 03.10.2019 року на загальну суму 714993,84 грн.; податкової вимога №127854-55 від 25.09.2019 року на загальну суму 1933250,46 грн., та також рішення про опис майна у податкову заставу (без дати та номера) та заборонити ГУ ДПС в Одеській області проводити будь-які дії направлені на стягнення коштів з рахунків ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та опису, прийняття в податкову заставу і реалізації майна, що належить ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на праві приватної власності. Тобто, оскаржувана позивачем вимога про сплату боргу №Ф5 від 13.09.2019 року не є вимогою, дію якої позивач просить зупинити в якості забезпечення позову.

Крім того, позивачем не наведено жодних пояснень та не надано будь-яких доказів у підтвердження того, що не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, що, в свою чергу, являється підґрунтям та основою доказовості наявності підстав для забезпечення позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником не наведено та не надано жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у даній адміністративній справі.

Отже, з урахуванням наведених обставин, та, у даному випадку, враховуючи відсутність належних обґрунтувань, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду в майбутньому або існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам, та охоронюваним законом інтересам позивача, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст.ст.150, 151, 168, 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень №, №, №, №, №, № від 13.09.2019 року, вимоги про сплату боргу №Ф5 від 13.09.2019 року, рішення № від 13.09.2019 року - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст.293, 295 КАС України.

Суддя П.П. Марин