Справа № 440/4229/19
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 листопада 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/4229/19

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Супрун Є.Б., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області, в якому просить визнати протиправними та скасувати розпорядження відповідача від 02.09.1997 №407 "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою селянського (фермерського господарства" та від 02.09.1997 №408 "Про надання земельних ділянок для селянського (фермерського) господарства".

Мотивуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що з 1993 року в його користуванні перебуває земельна ділянка розміром 13,5 га, яка була надана йому у постійне безстрокове користування для ведення селянського (фермерського) господарства рішенням Артемівської (з 27.07.2016 Скороходівська) селищної ради Чутівського району Полтавської області від 27.11.1992 та використовувалася ним на підставі Державного акту на право користування землею серії Б №052775-56 від 1993 року для забезпечення виробничої діяльності Фермерського господарства "Луч-1". Факт постійного користування впродовж 1993-2019 років земельною ділянкою, як на думку позивача, підтверджується також рішенням Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 27.02.2019 №1051 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки сільськогосподарського призначення (рілля)", яким ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення відповідної техдокументації.

З огляду на той факт, що всі вищезазначені рішення органу місцевого самоврядування є чинними і дотепер ніким не скасовані, позивач стверджує про наявність у нього права постійного користування земельною ділянкою.

Однак, у вересні 2019 позивач дізнався, що розпорядженням Чутівської РДА від 02.09.1997 №407 було прийнято рішення щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 11,58 га селянського (фермерського) господарства ОСОБА_1 на основі його добровільної відмови. Земельну ділянку повернуто в запас Артемівської сільської ради для подальшого розподілу. Іншим розпорядженням Чутівської РДА від 02.09.1997 №408 було прийнято рішення щодо надання цієї ж земельної ділянки ОСОБА_2 (нині померлий батько позивача).

Наголошуючи на тому, що ніяких заяв з приводу добровільної відмови від наданої в постійне користування земельної ділянки він ніколи не надавав, позивач стверджує про те, що спірними розпорядженнями порушено його право законного користувача земельної ділянки.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 5 КАС України).

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень (органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства), предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. При цьому, обов`язковою умовою віднесення такого спору до категорії публічно-правових.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №805/4506/16-а, від 27.06.2018 у справі №815/6945/16.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суд має виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Так, позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано посиланням на наявність у нього права користування земельною ділянкою площею 13,5 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Артемівської селищної ради Чутівського району Полтавської області на підставі Державного акта на право користування землею серії Б №052775-56 від 1993 року. Як повідомляє позивач, вказана земельна ділянка з присвоєним кадастровим номером №:00:001:0381 та уточненою площею 13,1869 га, якою також користувалося ФГ "Луч-1", була передана Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області із державної у комунальну власність Скороходівської об`єднаної територіальної громади згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 06.06.2018 №69. У 1997 році позивачем та його батьками ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), як членами ФГ "Луч-1", було приватизовано частину наданої в користування земельної ділянки у середніх розмірах земельної ділянки (паю), а саме - площею 1,92 га кожному. На даний час спадщину батька частково оформив у власність брат позивача - ОСОБА_4 , а решта спадщини перебуває у статусі "спадщина прийнята" але ще дооформляється.

Оскаржуючи розпорядження Чутівської РДА, позивач посилається на обставини порушення його прав у сфері публічно-правових відносин, як єдиного користувача земельною ділянкою, відмову від користування якою він не надавав.

Однак, наведені у позові аргументи свідчать на користь висновку про те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з метою захисту його прав, які перебувають у приватноправовій площині. У спірних правовідносинах позивач таким чином намагається захистити свій майновий інтерес щодо вказаної земельної ділянки вважаючи, що його право постійного користування на землю підтверджується Державним актом на право користування землею від 1993 року.

При цьому суд враховує те, що внаслідок прийняття спірних розпоряджень частину спірної земельної ділянки було передано у комунальну власність Скороходівської об`єднаної територіальної громади, а іншу частину - його батьку, після смерті якого частину успадкував брат позивача - ОСОБА_4 .

Тобто, позовні вимоги фактично стосуються осіб, які отримали права на спірну земельну ділянку за оскарженими рішеннями Чутівської РДА, і прийняття адміністративним судом рішення у справі за таким позовом матиме безпосередній вплив на обсяг прав та обов`язків осіб, які на даний момент здійснюють права землекористувача відносно спірної земельної ділянки.

Тож у даному випадку спір стосується не стільки владних управлінських рішень відповідача, скільки встановлення факту наявності в інших осіб прав на спірне майно, у зв`язку з чим надання адміністративним судом правової оцінки оскарженим рішенням відповідача є неможливим до розв`язання спору про право цивільне щодо такого майна.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У свою чергу, за приписами статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, окрім іншого, є визнання права.

Цивільно-правовий характер спірних відносин виключає компетенцію адміністративного суду щодо можливості його розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином юрисдикція адміністративних судів не поширюється на такі спори. Натомість така справа має розглядатися місцевим загальним судом в порядку, що визначений Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання протиправними та скасування рішень належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтею 19, пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання протиправними та скасування рішень.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали та позовну заяву з доданими матеріалами направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги у відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун