Справа № 697/2407/19
Суддя: Русаков Г. С.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/2407/19
провадження № 2-а/697/22/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Русакова Г.С.

за участю секретаря с/з Десятник О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського УПП м. Київ в особі інспектора Оштинар А.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Поліцейського УПП м. Київ в особі інспектора Оштинар А.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій просив суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ДП18 №279428 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 07.09.2019 поліцейський УПП у м. Київ інспектор поліції Оштинар А.Ю. відносно нього виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія ДП18 № 279428, якою він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП. В постанові зазначено, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушив вимогу дорожнього знаку 5.16. "Рух прямо", здійснивши поворот на перехресті бул. Академіка Вернадського та Велика Окружна дорога, у ході перевірки водій не пред`явив посвідчення водія та до нього застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн. Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначив, що дійсно 07.09.2019 близько 09:40 він прямував по бул. Академіка Вернадського м. Київ на автомобілі Mitsubishi Galant д.н.з. НОМЕР_1 , при зупинці на перехресті бул. Академіка Вернадського та Велика Окружна дорога, з причини великої завантаженості перехрестя, потрапив у ситуацію, в якій він знаходився за стоп лінією перехрестя, створюючи небезпеку та перешкоду для руху транспорту у попутньому напрямку, керуючись ПДР України, він зробив вимушений маневр згідно пункту 1.5., що підтверджується відео з камер спостереження на перехресті. Після виконання вимог ПДР 1.5. він зупинився на світлофорі, та на Великій Окружній дорозі, де після зеленого сигналу почав рух і його, жестом руки, зупинив відповідач. Ним відразу було помічено, що у відповідача відсутній нагрудний знак, чим порушено ст. 20 ЗУ "Про Національну поліцію", тому він попросив поліцейського пояснити причину зупинки, надати відеозапис та показати документи. Після чого у них виник конфлікт, який тривав близько 10 хвилин, під час якого поліцейський відкрив водійські двері авто та зробив спробу витягнути позивача з автомобіля, але зупинився, коли він почав фіксувати ситуацію на відео. Потім відповідач показав відео з перехрестя, де чітко видно, що він діяв згідно пункту ПДР 1.5. ОСОБА_1 надав відповідачу документи для перевірки, а саме: техпаспорт, страховий поліс та тимчасові водійські права, однак відповідач попросив у нього паспорт щоб ідентифікувати його особу. Оскільки паспорта громадянина України при собі не було він показав банківську картку, з його ПІБ і фото, посвідчення журналіста, копію паспорта, закордонний паспорт, фото копію водійського посвідчення, але відповідач не став його слухати. Тому вважає винесену постанову незаконною і вона підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлений позов підтримує просить його задовольнити в повному обсязі та додав копії документів, які він пред`являв відповідачу для встановлення його особи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав відзив на позов. В обґрунтування якого зазначив, що з вимогами адміністративного позову не погоджуюється так, як вважає, що твердження позивача не відповідають дійсності, а позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими. Також зазначив, що саме відповідач за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази, а також врахував те, що він особисто бачив, що позивач керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Galant», номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 рух прямо, здійснив поворот ліворуч, та при перевірці не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відреагувавши на дане адміністративне правопорушення, будучи при виконанні своїх службових обов`язків, зупинив даний транспортний засіб. Позивач відмовлявся визнавати дане правопорушення, відповідач повідомив позивачу, що згідно вчиненого порушення ПДР буде розглянута справа щодо вчинення ним адміністративного правопорушення. Відповідач пояснив позивачу його права. Відповідно до покладених на нього обов`язків, було винесено постанову згідно до норм чинного законодавства. Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому вважає що немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було. Просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

07.09.2019 інспектором роти №5 батальйону №3 полку №1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, старшим лейтенантом поліції Оштинар А.Ю., було винесено постанову серії ДП18 № 279728 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с.4).

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 07.09.2019 о 09:40 год. на перехресті бул. Академіка Вернадського та проспект Академіка Палладіна водій, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу номерного знаку 5.16 з положення рух тільки прямо здійснив поворот ліворуч, в ході перевірки водій не пред`явив посвідчення водія, чим порушив ПДР 2.1А.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 213, ст.ст. 222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст. 126 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором, як уповноваженою посадовою особою органу поліції.

Не визнаючи факт вчинення адміністративного правопорушення та вважаючи неправомірною постанову позивач звернувся до суду.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а.

Згідно з ч.5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як слідує зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Диспозицією ч.1 ст. 126 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, з наведеного вбачається, що відповідач, як уповноважена особа підрозділу Національної поліції на яку покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, мав право вимагати у позивача пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів лише у встановлених законом випадках.

Питання обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» п.21.2 ст. 21 якого, і передбачені випадки, при яких інспектор поліції має право вимагати, а водій зобов`язаний надати страховий поліс.

Так, п.21.2 ст. 21 вищезазначеного Закону встановлено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Отже, з наведеного слідує, що законодавством встановлено вичерпні випадки, коли інспектор поліції має право вимагати у водія пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, серед яких складення протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не складався протокол про адміністративне правопорушення та не оформлювались матеріали дорожньо-транспортної пригоди.

Що стосується не надання ОСОБА_1 посвідчення водія, то судом встановлено, а саме з письмових показань сторін, що позивач у встановленому законом порядку пред`явив тимчасовий дозвіл на право керування, але не надав паспорт громадянина України. Натомість ОСОБА_1 пред`явив поліцейському закордонний паспорт, посвідчення журналіста з його фото.

Документ, що посвідчує особу: для громадян України - паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, службове посвідчення, посвідчення водія чи інший виданий державним органом документ, який має такі обов`язкові реквізити, як прізвище, ім`я, по батькові, фотокартку, підпис відповідальної посадової особи, відбиток печатки або штампу установи, яка видала документ, дату видачі.

Тому суд встановив, що дані обставини свідчать про недоведеність вини ОСОБА_1 в цій частині.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, а саме порушень вимог дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» відповідачем надано відеозапис, здійснений за допомогою відеокамер комплексної системи відеоспостереження м. Києва. Так з відеозапису не вбачається, порушення позивачем правил ПДР.

Позивачем заперечувався факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП під час складення постанови, що підтверджується наданим відповідачем відеозаписом, зазначаючи, що він жодних правил дорожнього руху не порушував.

Вирішуючи питання наявності складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а також даючи оцінку правомірності прийнятого відповідачем за оскаржуваною постановою рішення, суд виходив з такого.

Диспозиція ч.1 ст. 126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двадцять п`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

П. 33.5.16 Правил дорожнього руху передбачає "Напрямки руху по смугах". Показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Пунктом 2.1 "а" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Оскільки відповідач вважав, що позивач порушив правила дорожнього руху, то патрульний, що зупинив автомобіль з метою проведення профілактичної бесіди з водієм та роз`яснення йому про вчинені порушення, мав право вимагати у водія пред`явити документи на ТЗ та посвідчення водія.

Однак при цьому відносно водія не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», яке пред`являлось йому перед прийняттям оскаржуваної постанови.

Оскільки патрульний не задокументував та не довів факту порушення позивачем ПДР, то його вимоги щодо пред`явлення документів на ТЗ, посвідчення водія та страхового полісу є неправомірними.

Така правова позиція зафіксована у Постанові Верховного суду у справі № 686/11314/17 від 15.03.2019.

Таким чином вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення страхового полісу є необґрунтованими. Відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП України слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Поліцейського УПП м. Київ в особі інспектора Оштинар А.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати дії Поліцейського УПП м. Київ в особі інспектора Оштинар А.Ю. протиправними та скасувати постанову серія ДП18 № 279428 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий Г . С . Русаков