Справа № 640/5768/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5768/19 Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді: Кучми А.Ю.

суддів: Безименної Н.В., Лічевецького І.О.

за участю секретаря: Островської О.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Сумської митниці Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.06.2019 (м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 14.06.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив суд скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 805180/2019/00067 від 20.02.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA 805180/2019/000027/2 від 20.02.2019.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ним для митного оформлення імпортованого товару (автомобіля) надано основні документи, які підтверджують митну вартість транспортного засобу за ціною рахунку-фактури (інвойсу), як наслідок у відповідача не було підстав для коригування митної вартості, у зв`язку із чим рішення про коригування митної вартості, а також картка відмови в прийнятті митної декларації є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з відзивом на адміністративний позов відповідачем щодо задоволення позову заперечено.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.06.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.02.2019 за № UA805180/2019/00069 та рішення про коригування митної вартості товарів від 20.02.2019 № UA805180/2019/000027/2, прийняті Сумською митницею ДФС.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем вказується не неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, у грудні 2018 року позивачем придбано у нерезидента транспортний засіб марки Citroen, модель Jumpy, 2015 року випуску, номер кузова - VIN . НОМЕР_2 , вартістю 6750 євро, що підтверджується рахунком-фактурою від 19.12.2018 № 10933.

Представником позивача Головком І.В. (декларантом) для здійснення митного оформлення придбаного позивачем транспортного засобу марки Citroen, модель Jumpy, 2015 року випуску, 11.02.2019 року подано відповідачеві в електронній формі митну декларацію № UA805180.2019.004721 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 6750 євро.

Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації «ціна товару» зазначено 6750 євро, в графі 45 «коригування» вказано 206014,94 гривень, в графі 23 «курс валюти» - 30,52073200 гривень.

До вказаної митної декларації декларантом долучено: рахунок-фактуру (інвойс) від 19.12.2018 № 101933; акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 02.02.2019 UA205010/2019/412516; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 25.02.2015 серії НОМЕР_3 ; висновок спеціаліста від 11.02.2019 № 11021272; квитанції від 28.01.2019 № 0.0..1 та від 29.01.2019 № 0.0..1; посвідку на постійне місце проживання від 06.08.2014 НОМЕР_4 .

В подальшому відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації № UA805180.2019.004721 та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв`язку з порушенням вимог Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, в частині заповнення граф митної декларації № 43-47. Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.02.2019 за № UA805180/2019/00069.

У зв`язку з наведеним, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 20.02.2019 № UA805180/2019/000027/2, яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля у розмірі 13850 євро.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно відмовлено у митному оформленні ввезеного позивачем транспортного засобу за першим методом.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (нижче - МК України) та іншими законами України.

Відповідно до статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами першою-другою статті 51 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Документи, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості визначені статтею 53 МК України.

Зокрема, у випадках, передбачених МК України, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

При цьому, документами, які підтверджують митну вартість товарів, у відповідності до частини другої статті 53 МК України, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частина третя наведеної статті).

Частиною четвертою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Водночас, згідно з частиною п`ятою згаданої статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

При цьому, положеннями частини 6 статті 53 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У відповідності до приписів частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16, від 03.04.2018 у справі № 826/8797/16, від 21.03.2018 у справі № 803/407/16 та від 12.03.2018 у справі № 809/4367/15.

Статтею 57 МК України визначено основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну.

Так, у відповідності до частини другої вказаної статті, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно із частиною третьою статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2 частини першої статті 58 МК України).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина друга статті 58 Митного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, митну вартість імпортованого транспортного засобу, позивачем визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.

Коригування митної вартості проведено відповідачем у зв`язку з «...можливим заявленням недостовірної інформації про транспортний засіб бувший у використанні, що впливає на базу його оподаткування...».

При цьому, в даному випадку, відповідачем не було повідомлено декларанта та/або позивача, які саме числові значення складових митної вартості транспортного засобу чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, були відсутні.

Таких відомостей відповідачем не надано і до апеляційної скарги.

Крім того, колегія суддів зазначає, що митним органом, в порушення частини третьої статті 53 МК України не було письмово витребувано у декларанта додаткових документів, необхідних для підтвердження заявленої у митній декларації від 11.02.2019 № UA805180.2019.004721 митної вартості ввезеного останнім транспортного засобу за ціною договору.

Зазначення відповідачем у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішенні про коригування митної вартості товарів про порушення Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, в частині заповнення граф митної декларації № 43-47, суд не може розцінювати як обґрунтовану підставу для прийняття оскаржуваних рішень.

При цьому, посилання відповідача на проведення консультації із декларантом з метою визначення основи вартості імпортованого транспортного засобу «...в усному вигляді...», не підтверджено жодними доказами. Крім того, відповідачем, в оскаржуваній картці відмови не конкретизовано документи, які слід подати для підтвердження задекларованої митної вартості автомобіля.

Крім цього, відповідачем також не обґрунтовано ціну, що визначена ним у розмірі 13850 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості транспортного засобу.

Поряд з цим, відповідач не обґрунтував та не довів неможливості визначення митної вартості за ціною договору (за основним методом), більше того, в оспорюваному рішенні від 20.02.2019 № UA805180/2019/000027/2 не зазначено, за яким методом ним визначено вартість.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості відмови у митному оформленні ввезеного позивачем на митну територію України транспортного засобу марки Citroen, модель Jumpy, 2015 року випуску, за заявленою у митній декларації від 11.02.2019 № UA805180.2019.004721 митною вартістю, а тому оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.02.2019 за № UA805180/2019/00069 підлягає скасуванню.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Сумської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.06.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12.11.2019.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Н.В. Безименна

І.О. Лічевецький