Справа № 340/2513/19
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/2513/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 40, м. Кропивницький, 25006) та Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення суддівської винагороди й щомісячного грошового утримання,

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) доплати за вислугу років за періоди з 02 березня 2007 року по 01 січня 2012 року у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області нарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) доплату за вислугу років за періоди з 02 березня 2007 року по 01 січня 2012 року у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас;

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) недоплачену суддівську винагороду та щомісячне грошове утримання працюючого судді за період з 02 березня 2007 року по 01 січня 2012 року, а саме: доплату за вислугу років у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, з проведенням індексації заробітної плати, з утриманням податків і зборів, з урахуванням виплачених сум, з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів», у порядку встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 03 серпня 2011 року №845;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України (, 01601, місто Київ, вулиця Липська, 18/5) виділити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Кіровоградській з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітної плати та щомісячного грошового утримання з розрахунку надбавки за вислугу років у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас за періоди з 02 березня 2007 року по 01 січня 2012 року.

Позов ОСОБА_1 мотивує тим, що у період з 02 березня 2007 року по 01 січня 2012 року йому нараховувалась заробітна плата судді та відповідно обраховувалась сума довічного утримання судді із помилковим визначенням бази обрахунку. Так, зазначає, що в силу статті 44 Закону України «Про статус суддів» суддям мала виплачуватись надбавка за вислугу років у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а нараховувалась із посадового окладу судді із врахуванням доплати за кваліфікаційний клас. Оскільки така недоплата суттєво зменшила розмір заробітної плати і грошового утримання ОСОБА_1 , тому просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою судді від 11.10.2019 р. відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника територіального управління Державної судової адміністрації в Кіровоградській області (надалі відповідач-1) до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, який мотивований тим, що нарахування заробітної плати судді ОСОБА_1 . здійснювалось на підставі нормативних документів, які діяли на час спірний відносин та в межах відповідного фінансування. Зазначено, що за період листопад грудень 2007 року здійснювалось нарахування надбавки за вислугу років у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а в решті періодів нарахування надбавки за вислугу років здійснювалось від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас. Представник відповідача зазначає про те, що після 22 травня 2008 року Закон України «Про статус суддів» і постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. №865 по різному врегульовували питання виплати суддям надбавки за вислугу років, а тому ТУ ДСА нараховувало і виплачувало судді ОСОБА_1 доплату за вислугу років відповідно до чинної постанови КМУ від 03.09.2005 року №865, яка була обов`язкової до виконання для ТУ ДСА. Доводячи правомірність прийнятого рішення, ТУ ДСА в Кіровоградській області просить відмовити у задоволенні позову.

Від Державної судової адміністрації України (надалі відповідач 2) відзив на позов не надходив.

Відповідь на відзив від позивача до суду не надходила.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін), дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України від 18.10.2000 року №1135/2000 ОСОБА_1 призначено суддею Гайворонського районного суду Кіровоградської області (а.с.73-74).

Постановою Верховної Ради України від 22.09.2005 р. №2916-IV ОСОБА_1 обрано на посаду судді Гайворонського районного суду Кіровоградськоъ областы безстроково (а.с.70-71).

Постановою Верховної Ради України №1600-VIII від 22.09.2016 року «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 (надалі позивач) звільнений із посади судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області (а.с.62).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді та отримання копії розрахункових листів за період 2006-2011 роки, та отримання довідки.

Листом від 09.09.2019 р. №1737/19вих. ТУ ДСА в Кіровоградській області повідомило позивача про відсутність підстав для здійснення перерахунку суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання працюючого судді за період з січня 2006 року по 31 грудня 2011 року і надало копії розрахункових листків за 2006-2011 року та довідку (а.с.17).

Позивач, не погодившись з відповіддю, звернувся до суду з даним позовом.

Отже, спір виник у зв`язку з відмовою відповідача здійснити перерахунок заробітної плати та щомісячного грошового утримання.

Позивач визначає спірний період з 02 березня 2007 року по 01січня 2012 року.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправними дії відповідача 1 щодо нарахування і виплати позивачу доплату за вислугу років у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас (надалі перша позовна вимога), суд зазначає наступне.

Позивачем зазначено, що відповідач-1 у спірний період здійснював обрахунок щомісячної доплати за вислугу років із посадового окладу із врахуванням оплати за кваліфікаційний клас суддів, а повинен був обраховувати із суми заробітної плати.

Відповідач 1 не заперечував зазначений факт, вказав, що лише у листопаді та грудні 2007 рокі обрахунок щомісячної надбавки за вислугу років провів із суми заробітної плати позивача, надавши з приводу зазначеного письмові пояснення (а.с.75).

Згідно з частиною 1 статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Складовою цих гарантій відповідно до частини 1 статті 130 Конституції є обов`язок держави забезпечувати фінансування та належні умови функціонування судів і діяльності суддів.

Частиною 1 статті 123 Закону України "Про судоустрій України" від 07.02.2002 №3018-III (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що розмір заробітної плати (грошового забезпечення) судді повинен забезпечувати його фінансову незалежність, визначається відповідно до закону про статус суддів та інших нормативно-правових актів щодо умов оплати праці суддів і не може бути зменшений.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-XII (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) незалежність суддів забезпечується, зокрема, створенням необхідних організаційно-технічних та інформаційних умов для діяльності судів, матеріальним і соціальним забезпеченням суддів відповідно до їх статусу.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 11 Закону України "Про статус суддів" гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим.

Таким чином, надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту, у тому числі заробітної плати, що відповідає його статусу, є гарантією забезпечення незалежності судді. Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Згідно частини 1 статті 44 Закону України "Про статус суддів" заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Відповідно до частини 4 статті 44 Закону України "Про статус суддів" (у редакції, що діяла протягом 2007 року) суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Тобто, вказана вище надбавка за вислугу років повинна була обраховуватись із суми щомісячного заробітку, а не від суми посадового окладу.

Згідно інформації в розрізі видів нарахувань про нараховану суддівську зарплату за 2007 рік (а.с.55) у березні 2007 року були наступні нарахування: оклад, доплата за кваліфікаційний клас і щомісячна надбавка за вислугу років в розмірі 25% у сумі 669.94 ((2371,43 + 308.34) х 25%).

У квітні та травні 2007 року були наступні нарахування: оклад, доплата за кваліфікаційний клас і щомісячна надбавка за вислугу років в розмірі 25% у сумі 703,75 ((2490 + 325) х 25%).

Отже, протягом березня травня 2007 року були відсутні додаткові нарахування позивачу, які б вплинули на розмір бази обрахунку доплати за вислугу років. Оскільки обрахунок щомісячної надбавки за вислугу років проведений із усієї суми заробітної плати позивача, а тому перша позовна вимога в цій частині не підлягає задоволенню.

З 01 червня 2007 року по 31 жовтня 2007 обрахунок надбавки за вислугу років здійснювався відповідачем-1, як на думку суду, в порушення частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів», без врахування нарахованих сум доплат та премій, а тому в цій частині перша позовна вимога підлягає задоволенню.

Представник відповідача-1 у відзиві на позов зазначив, що щомісячна надбавка за вислугу років за листопад-грудень 2007 року розраховувалась від загальної суми щомісячного заробітку. У листопаді 2007 року позивачу нараховано щомісячну премію за жовтень 2007 року в сумі 1245 грн. У грудні 2007 року нараховано надбавку за виконання особливо важливої роботи за листопад 2007 року в сумі 1407,50 та здійснено перерахунок щомісячної надбавки за вислугу років за листопад 2007 року з урахуванням усіх нарахувань ((2490 + 325 + 1407,50) х 25%)) 703,75).

У січні 2008 року проведено перерахунок щомісячної надбавки за вислугу років за грудень 2007 року з урахуванням усіх нарахувань ((2490 + 325 + 5250) х 25%) 703,75)

За період з 01листопада 2007 року по 31 грудня 2007 року позивачу надбавка за вислугу років здійснювалась із врахуванням усіх складових заробітної плати, а тому перша позовна вимога в цій частині не підлягає задоволенню.

Підпунктом "б" підпункту 2 пункту 61 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені зміни до Закону України "Про статус суддів". Зокрема, в абзаці другому частини четвертої слова "загальної суми щомісячного заробітку" замінено словами "посадового окладу".

Частиною частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» визначено, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Рішенням від 22.05.2008 №10-рп/2008 Конституційний Суд України визнав неконституційними низку положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", у тому числі й пункт 61 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо внесення зазначених вище змін.

Тобто, з 01.01.2008 до 22.05.2008 (дата винесення рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008) надбавка за вислугу років суддям повинна була виплачуватися у відсотках тільки від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, що і було зроблено відповідачем-1.

Відповідно частини 2 статті 73 Закону України «Про конституційний суд України» від 16 жовтня 1996 року N 422/96-ВР (чинного на час спірних правовідносин), у разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно інформації про нараховану суддівську винагороду за період січень грудень 2008 року (а.с.56), нарахування щомісячної надбавки за вислугу років здійснювалось відповідно чинної редакції частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів», а тому в задоволенні першої позовної вимоги за період з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року належить відмовити.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2008 №19 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865" (яка набрала чинності з 01.03.2008) доповнено пунктом 2-2 наступного змісту: "Суддям щомісяця виплачується надбавка за вислугу років у відсотках від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас в таких розмірах: при стажі роботи понад три роки - 10 відсотків, понад п`ять років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків."

Таким чином, з 22.05.2008 - дати винесення Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 №10-рп/2008 Закон України "Про статус суддів" і постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 по-різному врегульовували питання виплати суддям надбавки за вислугу років.

Відповідач-1 наголошує на тому, що оскільки постанови Кабінету Міністрів України обов`язкові до виконання, а тому нарахування заробітної плати судді з 22.05.2008 року здійснювалось на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865". Нарахування щомісячної надбавки за вислугу років здійснювалось із суми посадового окладу з врахуванням доплати за кваліфікаційний клас позивача.

Така позиція відповідача-1 є хибною, з огляду на таке.

За правилами частини 4 статті 9 КАС України (в редакції чинній на час правовідносин) у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із визначених в частині 4 статті 9 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами слід зазначити, що при визначенні бази обчислення суддям набавки за вислугу років після 22.05.2008 року (дата винесення Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 №10-рп/2008) слід було застосовувати положення Закону України "Про статус суддів", який має вищу юридичну силу, а не норми підзаконного нормативного акту - постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ХІІ «Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ (в редакції Закону України від 23.12.2010 №2856-VІ) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про статус суддів", крім статті 43, частин п`ятої - тринадцятої статті 44, які втрачають чинність з 1 січня 2011 року, та частин першої - четвертої статті 44, які втрачають чинність з 1 січня 2012 року.

Так, у першій позовній вимозі позивач зазначає період, протягом якого, як на його думку, невірно обрахована сума щомісячної надбавки за вислугу років «з 02 березня 2007 року по 01 січня 2012 року».

Проте, з 01 січня 2012 року набула чинності частина 2 статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною 5 статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Отже, у задоволенні першої позовної вимозі щодо періоду - 1 січня 2012 року слід відмовити через безпідставність, оскільки з 1 січня 2012 року позивачу нараховувалась суддівська винагорода за правилами іншого закону.

Представник відповідача-1 у відзиві зазначив, що у спірний період суддям в першу чергу нараховувалися обов`язкові виплати, а саме: посадовий оклад, надбавка за кваліфікаційний клас, надбавка за вислугу років, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук, надбавка за почесне звання «Заслужений юрист України», надбавка до посадових окладів особам, які працюють з відомостями, що становлять державну таємницю. Після нарахування обов`язкових виплат та матеріальних допомог визначався розмір різниці між місячним фондом оплати працю за кошторисом та нарахованими обов`язковими виплатами. Отримана різниця розподілялась між премією та надбавкою за виконання особливо важливої роботи шляхом встановлення відсотків премії та надбавки. Включивши до суддівської винагороди, з якої нараховувалась надбавка за вислугу років інші надбавки і премії, суттєво зменшився б розмір нарахованої позивачу премії.

Такі пояснення суд оцінює критично, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (діяла у період з 01.04.2006 по 22.05.2009) преміювання посадових осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, крім суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, здійснюється згідно з рішенням президії або органу суддівського самоврядування відповідного суду за результатами роботи, а також до державних і професійних свят, ювілейних дат у межах коштів, передбачених для преміювання в кошторисі відповідного суду, та економії коштів на оплату праці.

З 22.05.2009 до вказаного пункту постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2009 №452 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 р. N 865" були внесені зміни шляхом виключення слова "а також" та доповнення після слів "ювілейних дат" словами і цифрами "у граничному розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас".

З урахуванням наведеного, суд зауважує, що у спірний період заробітна плата судді складалась, окрім іншого, з премій, право нараховувати премії у відповідному розмірі в межах кошторису, належало виключно відповідачу.

Обрахунок щомісячної надбавки за вислугу років з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року здійснювався із посадового окладу із врахуванням доплати за кваліфікаційний клас, що як на думку суду є протиправним, а тому суд доходить висновку, що з 01.06.2007 року по 31.10.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2011 року надбавка за вислугу років позивачу повинна була виплачуватися у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Позивач при зверненні до суду просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування і виплати йому доплати за вислугу років у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати.

Щодо обраного позивачем способу захисту, суд зазначає наступне.

За загальним правилом, протиправність «дій» завжди полягає в активній фізичній поведінці суб`єкта владних повноважень, водночас утримання від вчинення певних діє є «бездіяльністю», а тому з огляду на предмет позову суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування щомісячної надбавки за вислугу років із посадового окладу позивача.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що не здійснення нарахування та виплати позивачу надбавки за вислугу років до заробітної плати за періоди з 01.06.2007 року по 31.10.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2011 року, у відповідності до частини 4 статті 44 Закону України "Про статус суддів" з урахуванням усих нарахувань до заробітної плати, являється по суті допущенням відповідачем протиправної бездіяльності, а не вчиненням протиправних дій, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення першої позовної вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності ТУ ДСА України в Кіровоградській області щодо не проведення нарахування ОСОБА_2 надбавки за вислугу років до заробітної плати за періоди з 01.06.2007 року по 31.10.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2011 року у відповідності до частини 4 статті 44 Закону України "Про статус суддів".

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача-1 нарахувати позивачу доплату за вислугу років за періоди з 02 березня 2007 року по 01 січня 2012 року у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас (надалі друга позовна вимога), суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 23 частини 1 статті 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки зобов`язання нарахування заробітної плати фактично є похідною позовною вимогою від першої, тому суд доходить висновку про її часткове задоволення, з урахуванням періодів, висновок суду щодо яких описаний вище.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Недонарахована сума грошових коштів вплинула на зменшення суми щомісячного грошового утримання позивача, право на яке позивач набув з жовтня 2010 року, оскільки обрахунок суми щомісячного грошового утримання судді обраховувався у відповідних відсотках від суми заробітної плати судді.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Позивач отримав право на отримання щомісячного грошового утримання з 22 жовтня 2010 року.

Щомісячне грошове утримання у розмірі 80% позивач отримував у період з 23.10.2010 року по 22.10.2011 року, а з 23.10.2011 року по 31.12.2011 р. розмір грошового утримання становив 82 %, що підтверджується відповідними наказами відповідача-1 та проведеними розрахунками (а.с.58, 59, 64-65).

Помилкове обчислення суми щомісячної доплати за вислугу років призвело нарахування заробітної плати позивачу у меншому розмірі, та як наслідок до зменшення суду щомісячного грошового утримання.

Враховуючи описане та у зв`язку із необхідністю повного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про вихід за межі позовних вимог, зобов`язавши ТУ ДСА України в Кіровоградській області нарахувати ОСОБА_1 доплату за вислугу років за періоди з 01червня 2007 року по 31 жовтня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас та перерахувати щомісячне грошове утримання за період з 23 жовтня 2010 року по 31 грудня 2011 року.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача-1 недоплачену суддівську винагороду та щомісячне грошове утримання працюючого судді за період з 02 березня 2007 року по 01 січня 2012 року, а саме: доплату за вислугу років у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, з проведенням індексації заробітної плати, з утриманням податків і зборів, з урахуванням виплачених сум, з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів», у порядку встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 03 серпня 2011 року №845 (надалі третя позовна вимога), суд зазначає наступне.

Позовна вимога в частині стягнення доплати за вислугу років у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку із урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, сум щомісячного грошового утримання та стягнення таких коштів є похідними від задоволенні першої позовної вимоги, а тому підлягають задоволенню з урахуванням висновку суду щодо періодів у яких допущено бездіяльність.

Проте, щодо проведення індексації заробітної плати, суд вважає таку вимогу передчасною, оскільки на переконання суду сума індексації грошових доходів є додатковою гарантією мінімізації втрат доходу у зв`язку з ростом індексу споживчих цін, а не складовою щомісячного заробітку судді.

За приписами статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають одноразового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Аналізуючи наведені правові норми суд дійшов висновку, що індексація є гарантією мінімізації втрат доходу у зв`язку з несвоєчасною його виплатою та ростом індексу споживчих цін.

Хоча в спірному випадку суд й дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача-1 нарахувати та виплатити позивачу надбавку за вислугу років за спірні періоди в розмірі визначеному частиною 4 статті 44 Закону України "Про статус суддів", разом з тим, у суду відсутні підстави вважати, що при здійсненні відповідних нарахувань та виплат відповідачем не буде самостійно проведено індексацію на суму донарахованої надбавки за вислугу років.

Згідно пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.

Враховуючи прохання позивача, суд вважає за можливе зазначити про порядок виконання даної постанови, зазначивши у резолютивній частині про стягнення присуджених коштів з бюджетної програми «виконання рішень судів на користь суддів».

Підсумовуючи описане, суд дійшов висновку про часткове задоволення третьої позовної вимоги. Враховуючи висновок щодо допущення відповідачем-1 бездіяльності при здійсненні обрахунку щомісячної доплати за вислугу років, суд вирішив стягнути з ТУ ДСА в Кіровоградській області недоплачену заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01 червня 2007 року по 31 жовтня 2007, з 22 травня 2008 рок по 31 грудня 2011 року та щомісячне грошове утримання працюючого судді за період з 23 жовтня 2007 року по 31 грудня 2011 року з утриманням податків і зборів, з урахуванням раніше виплачених сум, з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів», у порядку встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 03 серпня 2011 року №845.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ДСА України виділити ТУ ДСА України в Кіровоградській з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої ОСОБА_1 заробітної плати та щомісячного грошового утримання з розрахунку надбавки за вислугу років у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас за періоди з 02 березня 2007 року по 01 січня 2012 року (надалі четверта позовна вимога), суд зазначає наступне.

Суд дійшов висновку про передчасність четвертої позовної вимог, оскільки станом на день розгляду справи в суду відсутній спір між позивачем та ДСА України, а тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Судове рішення не може прийматись судом на майбутнє, оскільки станом на день розгляду справи в суді, відсутнє порушене рішенням чи діями ДСА України, право позивача, яке в свою чергу не може бути відновленим.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Оскільки відсутнє порушене право, а тому в задоволенні четвертої позовної вимоги належить відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Частина друга статті 7 Закону України "Про судовий збір" встановлює, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Незважаючи на висновок суду про часткове задоволення позову, суд зазначає, що позивач помилково сплатив судовий збір, а тому має право на звернення до суду з відповідною заявою щодо повернення сплаченої суми судового збору.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області та Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення суддівської винагороди й щомісячного грошового утримання, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років до заробітної плати за період з 01 червня 2007 року по 31 жовтня 2007 року, за період 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року у відповідності до частини 4 статті 44 Закону України "Про статус суддів".

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області нарахувати ОСОБА_1 доплату за вислугу років за періоди з 01 червня 2007 року по 31 жовтня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року у відповідності до частини 4 статті 44 Закону України, у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас та перерахувати щомісячне грошове утримання за період з 23 жовтня 2010 року по 31 грудня 2011 року з утриманням податків і зборів та з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 недоплачену заробітну за період з 01 червня 2007 року по 31 жовтня 2007, з 22 травня 2008 рок по 31 грудня 2011 року та щомісячне грошове утримання працюючого судді за період з 23 жовтня 2007 року по 31 грудня 2011 року з утриманням податків і зборів та з урахуванням раніше виплачених сум, з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів», у порядку встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 03 серпня 2011 року №845.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області вул. Велика Перспективна, 40, м. Кропивницький, 25006;

Державна судова адміністрація України , вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601.

Згідно з оригіналом:

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук