Справа № 240/10836/19
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Житомир справа №240/10836/19

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору старшого державного виконавця Дідківського А.С. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 19.09.2019 ВП №56667852.

В обґрунтування позову вказує, що 25.06.2018 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відкрито виконавче провадження ВП №56667852. Вказує, що 09.07.2018 Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області до відповідача направлено лист про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з добровільним виконанням рішення суду та надано копію листа №1236/0-881/6-18. Зазначає, що постанова про стягнення виконавчого збору, якою зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області сплатити виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн. від 19.09.2019, підлягає скасуванню, оскільки рішення Житомирського окружного адміністративного суду було виконано добровільно, про що свідчить лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №1236/0-881/6-18.

Ухвалою суду від 28.10.2019 відкрито спрощене позовне провадження та призначено відкрите судове засідання у справі з викликом сторін на 07.11.2019 о 12:30. Зобов`язано Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надати до суду у термін до 04.11.2019 належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження, які стосуються заявлених позовних вимог. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 04.11.2019.

На електронну адресу суду 04.11.2019 надійшов відзив на позовну заяву, до якого додано копії матеріалів виконавчого провадження.

У відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову та вказує, що боржником рішення суду виконано після відкриття виконавчого провадження. Зазначає, що дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 19.09.2019 №56667852 є такими, що відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

На адресу суду 07.11.2019 від відповідача надійшло клопотання, в якому він просить залучити в якості третьої особи на стороні позивача Головне Управління Державної казначейської служби України у Житомирській області.

Протокольною ухвалою суд відмовив у задоволенні заявленого клопотання, оскільки його обґрунтування стосується інших правовідносин, пов`язаних з виконанням рішень суду про стягнення коштів з державних органів або стягувачем за якими є державні органи. У даній справі такого рішення суду ухвалено не було.

Так, частиною 2 статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, що дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Статтею 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, посилання позивача, що стягувачем є держава в особі органів ДВС, а тому дія Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" на зазначене судове рішення не поширюється є безпідставними, оскільки в даній справі спір йде про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору старшого державного виконавця, а не виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником або стягувачем за якими є державний орган.

Представник відповідача до суду не прибув. У п. 2 прохальної частини відзиву просить справу розглядати без участі представника Управління.

Суд, з`ясувавши думку позивача та враховуючи неявку представника відповідача в судове засідання, протокольною ухвалою перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 у справі №806/860/18 позов задоволено. Визнано неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у частині відмови та ненаданні повної та достовірної інформації на запит ОСОБА_1 від 06.02.2018. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати повну та достовірну інформацію на запит ОСОБА_1 від 06.02.2018.

Житомирським окружним адміністративним судом 19.06.2018 видано виконавчий лист №806/860/18.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подав до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції заяву про надіслання йому постанови про виконавче провадження.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 25.06.2018 відкрито виконавче провадження ВП №56667852. У постанові вказано: боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 14892,00 грн. (а.с. 33).

Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області 09.07.2018 до відповідача направлено лист про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з добровільним виконанням рішення суду та надано копію листа від 26.06.2018 №1236/0-881/6-18.

Відповідно до відмітки на супровідному листі, 24.09.2019 Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області отримано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 19.09.2019 про стягнення виконавчого збору у сумі 16992,00 грн. у виконавчому провадженні ВП №56667852.

Вважаючи таку постанову необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон, в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 3 ст. 27 Закону визначено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно вимог ч. 6 ст. 26 Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

З матеріалів справи вбачається, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області прийняв постанову від 25.06.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №56667852 з примусового виконання виконавчого листа №806/860/18, виданого 19.06.2018 Житомирським окружним адміністративним судом. Стягувач - ОСОБА_1 , боржник - Головне управлінням Держгеокадастру у Житомирській області.

Судом досліджено наявну в матеріалах адміністративної справи копію постанови від 25.06.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №56667852 (а.с. 33) та встановлено, що нею постановлено:

1. Відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №806/860/18, виданого 19.06.2018 Житомирським окружним адміністративним судом.

2. Боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

3. Стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 14892,00 грн.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56667852 направлено боржнику.

Суд зазначає, що постанова від 25.06.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №56667852 є чинною, оскільки сторонами не надано до суду доказів її оскарження та скасування у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Судом досліджено копію листа Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області від 09.07.2018 №11-6-0.62-4944/2-18, відповідно до якого зазначено, що "на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №806/860/17, виданого Житомирським окружним адміністративним судом (стягувач ОСОБА_1 ). Головним управлінням Держгеокадастру в Житомирській області вищезазначене рішення суду виконано в повному обсязі. На підставі статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області просить закінчити виконавче провадження, як повне фактичне виконання рішення суду" (а.с. 36). В підтвердження чого надано копію листа ОСОБА_2 від 26.06.2018 №1236/0/881/6-18 та копію листа від 30.01.2018 №82/423-18-0.15.

Отже, позивачем самостійно виконано рішення суду, однак повідомлено виконавця про його виконання з порушенням термінів, визначених у ч. 4 ст. 19 Закону, оскільки про настання обставин, що зумовлюють закінчення виконавчого провадження, відповідачу стало відомо 09.07.2018.

Частиною 2 статті 39 Закону встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Постановою відповідача від 19.09.2019 закінчено виконавче провадження ВП №56667852 у зв`язку з фактичним виконанням рішення. При винесенні постанови відповідач керувався п. 9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд відмічає, що згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Оскільки про настання обставин, що зумовлюють закінчення виконавчого провадження відповідачу стало відомо 09.07.2018 року, то постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №56667852 з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом державний виконавець повинен був винести в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини, тобто 09.07.2018.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 19.09.2019 про стягнення виконавчого збору у ВП №56667852 постановлено: стягнути з боржника виконавчий збір в сумі 16992,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 8 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція, у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин), у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14, 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом (частина 3 статті 40 Закону).

Тобто, ч. 3 ст. 40 Закону є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а саме той випадок, коли виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення. Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру. При цьому, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання.

Таким чином, факт початку процедури примусового виконання рішення - відкриття виконавчого провадження - є достатньою підставою для подальшого стягнення з боржника виконавчого збору. Альтернативного права на стягнення виконавчого збору після відкриття виконавчого провадження Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено, як і відсутня норма про надання строку на добровільне виконання судового рішення після відкриття виконавчого провадження.

Отже, підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є, зокрема, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто.

При дослідженні матеріалів виконавчого провадження встановлено відсутність доказів сплати боржником виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн. згідно постанови від 25.06.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №56667852.

Отже, є правомірними дії відповідача щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 19.09.2019 у виконавчому провадженні ВП №56667852, однак є спірним питання щодо розміру виконавчого збору.

Так, пунктом 8 розділу 3 Інструкції визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Однак, суд звертає увагу на ту обставину, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 25.06.2018 розмір виконавчого збору становить 14892,00 грн., а у постанові від 19.09.2019 про стягнення виконавчого збору від 19.09.2019 вказано суму 16992,00 грн.

Суд вважає, що відповідачем протиправно збільшено розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню згідно постанови від 19.09.2019 про стягнення виконавчого збору у ВП №56667852, оскільки, згідно п. 8 розділу 3 Інструкції, розмір виконавчого збору визначається у постанові про відкриття виконавчого провадження від 25.06.2018 та становить 14892,00 грн., а не 16992,00 грн.

Крім цього, порушення відповідачем строків винесення постанови про закінчення виконавчого провадження стало наслідком збільшення суми виконавчого збору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині розміру виконавчого збору, а саме: 16992,00 грн. - 14892,00 грн. = 2100,00 грн., де:

- 16992,00 грн. сума виконавчого збору згідно постанови від 19.09.2019;

- 14892,00 грн. сума виконавчого збору згідно постанови від 25.06.2018.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо судових витрат, суд зазначає таке.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 17.10.2019.

Частиною 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що позивачем є суб`єкт владних повноважені, а судові витрати складаються виключно з витрат на сплату судового збору, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат між сторонами.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 19.09.2019 у ВП №56667852 в частині стягнення з боржника: Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (10002, Житомирська область, місто Житомир, вулиця Довженка, 45, ) на користь Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Управління державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень (10014, місто Житомир, Майдан Соборний, 1, ) виконавчого збору у розмірі 2100 (дві тисячі сто) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено: 07.11.2019.

Суддя Н.М. Майстренко