Справа № П/811/1007/17
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2019 року м. Дніпросправа № П/811/1007/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Кіровоградської митниці ДФС

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року (суддя Хилько Л.І.) у справі №П/811/1007/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елгран" до Кіровоградської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Елгран" звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA901000/2017/000095/1 від 02.06.2017 р.;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA901010/2017/00072 від 02.06.2017 р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що для митного оформлення імпорту товарів (гранітні плити), що надійшли на підставі зовнішньоекономічного контракту, укладеного між ТОВ «Елгран» (покупець) та компанією "Xiamen Pagoda-Build Co., Ltd" (Китай), позивачем до Кіровоградської митниці ДФС надано всі необхідні документи в повному обсязі, які свідчать про кількість та ціну товару, а тому таких документів було достатньо для визначення митної вартості товарів за основним методом. Однак, Митниця, без достатніх для цього підстав, відмовила у оформленні товарів, посилаючись на необхідність подання документів про вартість страхування і перевезення. Позивач зазначав, що вказані витрати понесені постачальником, відповідно, у покупця відсутній обов`язок їх подання.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Кіровоградської митниці ДФС № UA901000/2017/000095/1 від 02.06.2017 р. про коригування митної вартості товарів, а також визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA901010/2017/00072 від 02.06.2017 р.

Судові рішення мотивовані тим, що вимоги митного органу про надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості (щодо вартості страхування, вартості перевезення та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені

спеціалізованими експертними установами) є безпідставними. Так, встановивши, що постачання товарів здійснювалося за правилами CIF (Одеса, Україна, Інкотермс 2010), суди дійшли висновку, що обов`язок страхування лежить на продавцеві, а вартість страхування уже включена до вартості товару, у зв`язку з чим покупець не зобов`язаний подавати документи щодо вартості страхування. Аналогічний висновок суди зробили і щодо вартості транспортування, оскільки відповідні витрати, згідно з контрактом, несе продавець, а покупець не має відповідних документів. Суди також послалися на наявність експертного висновку, яким підтверджено заявлену декларантом митну вартість товару. З викладеного, та враховуючи перелік документів, наданих декларантом при митному оформленні, суди дійшли висновку про їх достатність та необґрунтованість сумніву митного органу в заявленій митній вартості.

Постановою Верховного Суду від 31 січня 2019 року касаційну скаргу Кіровоградської митниці ДФС задоволено частково, скасовано рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та повертаючи справу на новий судовий розгляд, судом касаційної інстанції зроблено висновок, що судами попередніх інстанцій не у повному обсязі досліджено зібрані у справі докази, та деякі встановлені судами обставини не відповідають матеріалам справи.

Такі висновки суду касаційної інстанції ґрунтуються на наступному.

Так, проаналізувавши положення МК України, суд вказав на те, що: по-перше - вимога щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування є імперативною та не обумовлена конкретними умовами постачання; по-друге - законодавець зобов`язує декларанта подати транспортні документи лише у тому випадку, коли така вартість не включена до договірної ціни товару; по-третє - вимога щодо надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів також є імперативною та не поставлена в залежність від умов постачання.

Враховуючи, що у спірному випадку постачання здійснювалося за правилами СIF Одеса (Інкотермс 2010, за яким продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт), суд дійшов висновку, що до митного органу позивачем мали бути подані страхові документи, та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (без подання самих транспортних документів), що і в спірному випадку було зроблено декларантом, зокрема, надано поліс страхування та доповнення до контракту № 1 та № 2, в яких міститься інформація про вартість транспортування. Втім, суд касаційної інстанції вказав на те, що судами попередніх інстанції вказаному полісу страхування не надано оцінки, хоча з його змісту вбачається, що вартість застрахованого товару значно перевищує задекларовану вартість товару, що, на думку суду касаційної інстанції, викликає обґрунтовані сумніви у достовірності задекларованої позивачем митної вартості.

Стосовно посилань судів на наявність експертного висновку, яким підтверджено заявлену декларантом митну вартість товару, а саме висновок ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних знаків", суд касаційної інстанції вказав на те, що такий висновок в матеріалах відсутній. Натомість, у справі міститься відповідь ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", датована 05.07.2017 р., на запит ТОВ «Елгран», в якій не міститься висновків про відповідність договірної вартості спірного товару ринковим цінам, тощо, а вказано лише про те, що на запит експертної установи постачальник відповідного товару підтвердив відповідність задекларованої ТОВ «Елгран» вартості товару змісту комерційного інвойсу.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року, за результатами нового розгляду справи, адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Рішення суду мотивовано тим, що подані позивачем до митного оформлення документи підтверджували правильність задекларованої позивачем митної вартості товару та надавали змогу митному органу обчислити та перевірити усі складові митної вартості задекларованих товарів, у зв`язку з чим Митницею безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості.

Надаючи оцінку полісу №032509089 суд зазначив, що в ньому відсутня будь-яка інформація щодо митної вартості товару, а лише наявна графа з написом на англійській мові "Amount Insured" USA 16313,83, що згідно перекладу означає "Страхова сума" USA 16313,83. При цьому, даний поліс було подано разом із митною декларацією, однак митницею він не взятий до уваги, оскільки в ньому відсутня митна вартість товару.

Надаючи оцінку наявному в матеріалах справи документу ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", оформленому у виді листа від 05.07.2017 №113/90, суд дійшов висновку, що фактично вказаний документ є експертним висновком, зазначивши, що ДП "Держзовнішінформ" є провідним інформаційно-аналітичним та експертним центром України у сфері зовнішньої торгівлі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Кіровоградська митниця ДФС подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати рішення суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивачем до митного оформлення надано документи на підставі яких неможливо достовірно стверджувати про правильність визначення митної вартості товару, у зв`язку з чим Митниця не мала достатніх підстав для здійснення митного оформлення товару за митною вартістю заявленою позивачем. У зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Митниці було послідовно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, що і стало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 28.02.2017 р. між позивачем (покупець) та Компанією "Xiamen Pagoda-Build Co., Ltd", Китай (постачальник) було укладено Контракт щодо придбання виробів із граніту в асортименті, кількості та за ціною відповідно до Специфікації.

Загальна вартість Контракту відповідно до п. 2.2 складала 9416,00 доларів США (т.1 а.с.13-17).

Згідно з Додатками № 1 і 2 до Контракту, постачання здійснюється на умовах CIF Одеса Інкотермс 2010, загальна вартість товару 9830,75 доларів США (т.1 а.с.18-19).

02.06.2017 р. позивач подав відповідачу митну декларацію для митного оформлення товаруплити поліровані неокантовані (сляби) з граніту G383, розміри 2500х700х30мм 621,25 кв. метрів, масою нетто одного виробу від 148,05 кг до 148,68 кг. Митна вартість товару за першим методом визначена в сумі 9830,75 доларів США (т.1 а.с.40).

Крім того, до митної декларації позивачем також долучено: пакувальний лист, інвойс, коносамент, міжнародну товарно-транспортну накладну, сертифікат про походження товару, платіжні доручення, комерційну пропозицію, прайс лист виробника товару, страховий поліс, контракт і додатки до нього, інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару, інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю, повідомлення про готовність товару до відвантаження, копію митної декларації країни відправлення.

Після вивчення поданих документів відповідно ч.3 ст.53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідач запропонував протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 3) документи, що містять відомості про вартість страхування (т.1 а.с.74-75).

Причиною таких дій зазначено відсутність всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, що містяться в поданих до митного оформлення документах.

На виконання цих вимог позивач 02.06.2017 р. надав відповідачу бухгалтерську довідку, згідно з якою митна вартість товару складає 258 263,17 грн., тобто та ж сама, що і в поданій митній декларації (т.1 а.с.37).

02.06.2017 р. відповідач виніс рішення про коригування митної вартості товарів, згідно із яким митна вартість за одиницю товару (кілограм) визначена на рівні 0,431 доларів США, загальна митна вартість товару 22657,67 доларів США. При цьому, митним органом був застосований резервний метод визначення митної вартості з використанням інформації з митної декларації від 10.03.2017, за якою вже проведено митне оформлення подібних товарів (т.1 а.с.38).

Також, 02.06.2017 р. відповідач прийняв картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів (т.1 а.с.39).

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Такі висновки суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими з таких підстав.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Саме з таких повноважень Митниці виходив і суд першої інстанції, який, при цьому, вірно вказав на те, що такі повноваження митного органу мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Відповідно до ст..49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження органу доходів і зборів щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, орган доходів і зборів зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як свідчать встановлені обставини справи, фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки Митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, а також ненадання декларантом витребувані Митницею додаткові документи у повному обсязі.

З приводу аргументів Митниці про те, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, суд першої інстанції правильно виходив з такого.

Так матеріали справи свідчать про те, що позивачем для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару подані всі документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України.

Водночас, відповідачем документально необґрунтовано позицію митного органу, що такі документи не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У поданому до суду відзиві та апеляційній скарзі відповідач посилався на відсутність документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості (фрахт та страхування), включення страхування до митної вартості.

З приводу такої позиції митного органу, суд першої інстанції правильно вказав на те, що згідно з міжнародними правилами торгівлі "Інкотермс 2010" під умовами CIF треба розуміти "вартість, страхування та фрахт", що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати або ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. За умовами терміна CIF на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.

Пунктами 1 та 2 Контракту визначено те, що ціна товару включає у себе його доставку до порту м. Одеси (Україна), оскільки він перевозився морським транспортом.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, вартість навантаження, транспортування, пакування і страхування вже є включеними в ціну товару, у зв`язку з чим позивач сплатив їх вартість у загальній вартості, а тому у нього не могло і повинно бути інформації (документів) про їх складові в загальній вартості. Крім того, вартість цих послуг не впливає на кінцеву вартість товару для позивача, оскільки вже включена до останньої як її невід`ємна складова.

Щодо наявного у справі полісу №032509089 суд правильно звернув увагу на те, що в ньому відсутня будь-яка інформація щодо митної вартості товару, а лише наявна графа з написом на англійській мові "Amount Insured" USA 16313,83, що згідно перекладу означає "Страхова сума" USA 16313,83 (т.2 а.с.15). Тобто, вказаний поліс містить інформацію саме про страхову суму, а не про вартість товару.

При цьому, даний поліс було подано разом із митною декларацією, однак митницею він не взятий до уваги, оскільки в ньому відсутня митна вартість товару.

Також, судом першої інстанції встановлено, що позивачем отримано висновок ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних знаків" (ДП "Держзовнішінформ"), у формі листа від 05.07.2017 №113/90 (т.1 а.с.89), в якому зазначено те, що рівень імпортної ціни, узгодженої в додатку до згаданого правочину, відповідає ціновій політиці виробника для українського ринку. При цьому, експертний заклад враховував відповідь на запит від компанії-постачальника, в якому останній підтвердив зазначену у комерційному інвойсі ціну товару, зазначивши вартість на рівні 11,8 доларів США за кв. метр товару. У ході аналізу використано й інформацію з мережі Інтернет щодо цін на аналогічну продукцію.

Суд першої інстанції, дослідивши зазначений лист, вказав на те, що ДП "Держзовнішінформ" провідний інформаційно-аналітичний та експертний центр України у сфері зовнішньої торгівлі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2001 № 310 ДП "Держзовнішінформ" передано до сфери управління Міністерства економіки України.

Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 459 від 20.08.2014 року, передбачає, що Міністерство економіки України проводить постійний моніторинг розвитку зовнішньоекономічних зв`язків, аналізує ефективність експорту та імпорту товарів (робіт, послуг), розробляє і забезпечує здійснення заходів щодо розвитку та вдосконалення структури експорту та імпорту товарів (робіт, послуг), розробляє рекомендації для відповідних галузей економіки з урахуванням кон`юнктурних змін на світовому ринку (п.п.159 п.4).

Тобто, інформація яка зазначена ДП "Держзовнішінформ", може бути використана судом в якості інформації щодо цінової політики з приводу поставленого товару.

Крім цього, позивачем було надано до суду лист постачальника від 05.09.2017 р., в якому зазначено, що ціна товару включає в себе його вартість, вартість фрахту, транспортних витрат, а також страхування. Так, постачальник вказав, що вартість товару 9830,75 включає в себе вартість безпосередньо самого товару 7330,75 доларів США, доставка 2500 доларів США, до якої включено вартість страхування 80 доларів США, які відповідно до умов поставки оплачені постачальником (т.1 а.с.113-114).

Отже, проаналізувавши аргументи відповідача, з якими останній пов`язує неможливість визначення ціни товару за зовнішньоекономічним контрактом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Декларантом надані документи, які дозволяють ідентифікувати партії поставленого товару, а також дозволяють обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Доказів того, що вказані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, Митницею суду не надано.

При цьому, суд першої інстанції правильно виходив з того, що з огляду на законодавчо визначену компетенцію Митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлені у цій справі обставини не дають підстав для висновку про те, що надані декларантом до митного оформлення документи містили розбіжності, які не дозволяли визначити митну вартість товару за основним методом.

З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості оскарженого рішення Митниці про коригування митної вартості товарів.

Наслідком скасування рішення про коригування митної вартості є і скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки її видано у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості.

Таким чином, дослідивши встановлені обставини справи, аргументи відповідача, які наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року по справі №П/811/1007/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, які визначені ст.329 КАС України.

Повне судове рішення складено 08.11.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк