Справа № 826/12272/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бєлової Л.В. та Епель О.В.,

при секретарі - Кузик О.С.,

за участю:

позивача: - ОСОБА_1 ,

представника позивача: - Корнієнка В.І. ,

представника відповідача: - Лащіва О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати частину наказу Головного управління Національної поліції в Київській області за №1357 від 23.06.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Головного управління Національної поліції в Київській області», що стосується притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а саме в частині накладення на ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Васильківського ВП ГУ НП у Київській області дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ за №354 о/с від 09.07.2018 року «По особовому складу» у частині звільнення ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Васильківського ВП ГУ НП у Київській області зі служби в Національній поліції;

- поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Васильківського ВП ГУ НП у Київській області з 09.07.2018 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 заробітну платну (середній заробіток) за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 09.07.2018 року по день фактичного поновлення його на службі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування Головним управлінням Національної поліції у Київській області проведено без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що стали підставою його призначення та з порушенням порядку проведення службового розслідування, що унеможливлює використання висновку для прийняття рішення про дисциплінарну відповідальність ОСОБА_1 , крім того, відповідачем не доведено, що в нього були підстави для проведення службового розслідування та вирішення питання щодо застосування або не застосування до відповідача дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 проходив службу у Національній поліції України з 2011 року, а з 15.04.2016 року, відповідно до наказу №166 о/с обіймав посаду оперуповноваженого сектора кримінальної поліції.

24.04.2018 року до Головного управління в Київській області з Васильківського ВП ГУ НП в Київській області надійшла інформація про затримання співробітниками Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київської області оперуповноважених Васильківського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Васильківського ВП ГУ НП в Київській області, старшого сержанта поліції ОСОБА_5 .

У ході проведення службового розслідування встановлено, що співробітниками Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000093 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України.

Так, 24.04.2018 року о 20 год. 40 хв. по вул. Вокзальна, 27-29 в смт. Глеваха Васильківського району Київської області за отримання неправомірної винагороди у розмірі 20500 грн., працівниками Головного управління СБ України у м. Києві та Київські області було затримано ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

У подальшому даних працівників було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Цього ж дня співробітниками Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області було проведено невідкладні обшуки у службовому кабінеті Васильківського ВП ГУ НП в Київській області №32, який є робочим місцем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , де було вилучено два флеш носії та два блокноти із записами.

26.04.2018 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було обрано запобіжні заходи у вигляді цілодобового тримання під вартою з носінням електричного засобу контролю.

Досудове розслідування триває.

Крім того, у ході перевірки стану службової діяльності проведено вивчення висновків перевірки за матеріалами ЄО Васильківського ВП.

Так, за результатами проведення перевірки виявлено звернення громадянина ОСОБА_7 про те, що він виявив відсутність мобільного телефону за місцем свого проживання, ЖЄО Васильківського ВП №4942.

У ході телефонної розмови ОСОБА_7 повідомив, що належний йому мобільний телефон він не втратив. А ним незаконно заволоділи невідомі особи з його автомобіля, чим завдали збитків на суму близько 8000 грн.

З приводу інформації, яку ОСОБА_7 виклав у своїй заяві щодо втрати телефону, останній повідомив, що заява була написана так, як йому вказали працівники поліції

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 23.06.2018 року №1357 за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішній справ України в частині дотримання законодавства, а саме: вимог п. 3 ст. 11 розділу ІІ Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні порушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1377, п. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», що виразилося у вчиненні діяння, яке викликало суспільний резонанс та негативно впливає на довіру населення до органів і підрозділів поліції та як наслідок зменшує її, а також у не всебічному та необ`єктивному проведенні перевірки інформації, викладеної у звернення ОСОБА_7 та, як наслідок, призвело до невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР ОСОБА_1 наказано звільнити зі служби в поліції.

З цим наказом позивач був ознайомлений 27 червня 2018 р., що підтверджується відміткою на його тексті. Так, позивачем на тексті наказу № 1357 зроблено запис «Ознайомлений з наказом, із висновком не згоден. З моїм звільненням з посади та служби категорично не згоден. Вважаю, що звільнення незаконне та неправомірне, оскільки будь-яких пояснень не писав. Результати, висновки і пропозиції щодо притягнення мене до дисциплінарної відповідальності, про звільнення зі служби до мене не доводились та з результатами мене не ознайомлено. Крім того, в наказі не вказаний конкретний нормативно-правовий акт та стаття, відповідно до якої мене звільнено зі служби, що суперечить чинному законодавству, яке регулює проходження служби в Національній поліції. З огляду на вищевказане вимагаю ознайомити мене із матеріалами службового розслідування та надати копії. Також, вимагаю копію наказу про моє звільнення зі служби та ознайомити з документами, що були підставою мого звільнення».

09 липня 2018 р. відповідачем було видано наказ № 354 о/с, яким відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» позивача було звільнено зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) ч. 1 ст. 77, з 12 липня 2018 р. Підстава: наказ відповідача від 23 червня 2018 р. № 1357.

З цим наказом позивач був ознайомлений 12 липня 2018 р. під підпис, що підтверджується відміткою на його тексті.

Не погоджуючись з прийнятими наказами, позивач звернувся з позовом до суду про визнання їх протиправними та скасування, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини регулюються Законом України від 2 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.03.2013 р. №230 (далі - Інструкція №230) тощо.

Згідно з частиною першою ст.3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.. 1 та 5 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до пункт 1.1 Розділу ІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року №155 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України», кожен громадянин України, який вступає на службу до органів внутрішніх справ, добровільно покладає на себе обов`язок служіння Українському народові й захисту свободи, демократії, законності та правопорядку.

Пунктом 2.2 Розділу ІІІ вищевказаного Наказу передбачено, що професійний обов`язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки.

Відповідно до п. 3.2 - 3.3 Розділу ІІІ, службова діяльність працівника органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до такого морального принципу як лояльність, що передбачає вірність державі, повагу і коректне ставлення до державних та громадських інститутів, державних службовців.

Працівник не повинен за будь-яких умов зраджувати моральним принципам служби, що відповідають вимогам держави і очікуванням суспільства, їх неухильне дотримання справа честі і обов`язку кожного працівника органів внутрішніх справ.

Пунктом 4.1 Розділу ІІІ встановлено, що працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе певні моральні зобов`язання, а саме: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності, виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи.

Згідно ч. 3 пункту 7.8 працівник, який порушує принципи і норми професійної етики, втрачає добре ім`я і честь, дискредитує органи внутрішніх справ.

У разі вчинення протиправних діянь згідно з ч.1 ст.19 Закону №580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно із частиною 2 ст. 19 вищевказаного Закону, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з п. 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про національну поліцію» від 23.12.2015 року №901-VII до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення передбачений ст.14 Дисциплінарного статуту, яка визначає, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Так, з матеріалів справи вбачається, що наказом № 1357 від 23.06.2018 року до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, на підставі якого відповідачем було видано наказ №354 о/с від 09.07.2018 року про звільнення позивача зі служби в поліції.

Зі змісту наказу №1357 від 23.06.2018 року вбачається, що підставою застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції був висновок за результатами проведення службового розслідування.

Згідно з п. 1 резолютивної частини наказу № 1357 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції «за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, в частині дотримання законодавства, а саме: вимог п. 3 ст. 11 розділу ІІ Закону України «Про Національну поліцію», п. 5 розділу 2 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1377, п. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», що виразилося у вчиненні діяння, яке викликало суспільний резонанс та негативно впливає на довіру населення до органів і підрозділів поліції та як наслідок зменшує її, а також у не всебічному та не об`єктивному проведенні перевірки інформації викладеної у зверненні ОСОБА_7 та як наслідок призвело до невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції».

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні визначає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена Наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230 (далі - Інструкція №230).

Згідно п. 1.2 даної Інструкції, службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з`ясування інших обставин.

Пунктом 2.1 встановлено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з вимогами п. 2.2 розділу ІІ Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю; реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення; повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення; скоєння особою РНС корупційного правопорушення або надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції; скоєння особою РНС адміністративного правопорушення.

Як убачається з ч. 5 ст. 14 Дисциплінарного статуту, перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Відповідно до вимог абз. 4 п.п. 6.2.2 п. 6.2 розділу VI Інструкції №230, у разі відмови опитуваної особи надати пояснення виконавець службового розслідування зобов`язаний в обов`язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта.

Абз. 2 п.п. 6.3.6 п. 6.6 розділу VI Інструкції передбачено, що висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення затверджувати забороняється. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Згідно з вимогами п. 5.4 розділу V Інструкції, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо (ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

З аналізу наведених вище норм вбачається, що накладенню на особу рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України дисциплінарного стягнення передує чітко регламентований законодавством процес службового розслідування, метою якого є з`ясування обставин вчиненого особою дисциплінарного проступку, визначення ступеня його тяжкості та обрання міри покарання за його вчинення.

При цьому, передбачений Дисциплінарним статутом загальний місячний строк на проведення службового розслідування дає змогу всебічно та повно надати оцінку діянням особи, щодо якої проводиться розслідування, не порушуючи її право на надання пояснень.

Наявні в матеріалах справи копії матеріалів службового розслідування № 274 містять наступні документи:

- наказ начальника Головного управління НП у Київській області ОСОБА_8 . №911 від 02.05.2018 року «Про призначення службового розслідування»;

- лист відповідача на адресу начальника Васильківського ВП ГУНП в Київській області від 2 травня 2018 р. № 1145/109/12;

- інформаційну довідку від 25 квітня 2018 р. № 26;

- протокол обшуку від 24 квітня 2018 р.;

- службову характеристику позивача, з якої вбачається, що за порушення службової дисципліни, а саме Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» наказом ГУ НП в Київській області від 30.03.2018 року №674 ОСОБА_1 оголошена догана.

- довідку відносно позивача про стаж роботи та про оголошену наказом ГУ НП в Київській області від 30.03.2018 року №674 догану;

- посвідчення водія позивача та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- висновок про результати перевірки наявності документів на право керування транспортними засобами у оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Васильківського ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

- наказ №166 о/с від 15.04.2016 року, відповідно якого лейтенанта поліції ОСОБА_1 призначено оперуповноваженим сектору кримінальної поліції;

- пояснення ОСОБА_1 (без дати), з яких вбачається, що згідно ст. 63 Конституції України він відмовився від будь-яких пояснень;

- висновок службового розслідування за фактом затримання окремих працівників Васильківського ВП ГУНП в Київській області, від 01.06.2018 року;

- наказ №1357 від 23.06.2018 року.

Також в матеріалах службового розслідування № 274 містяться копії документів стосовно поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 ОСОБА_5 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ОСОБА_4 , зокрема: службові характеристики, довідки, висновок, ухвала Печерського районного суду міста Києва від 26 квітня 2018 р. про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 тощо.

Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції, перелічені документи безпосереднього не стосуються позивача, оскільки не підтверджують вчинення ним протиправних дій як особою, щодо якої проводилося розслідування.

Крім того, в ході службового розслідування було відібрано письмові пояснення від співробітників Васильківського ВП ГУ НП в Київській області, зокрема:

- начальника СРПП №3 Васильківського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_11 , з яких вбачається, що йому не було відомо чим займаються оперуповноважені ОСОБА_1 та ОСОБА_4 поза службою. Про їх затримання дізнався по телефону від начальника Васильківського ВП ОСОБА_12 . Останнім часом скарг на вказаних оперуповноважених не надходило;

- заступника начальника відділу поліції майора поліції Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 та заступника начальника відділу поліції, начальника СКП підполковника поліції ОСОБА_14 , згідно з якими про надзвичайну подію, що сталася, зокрема з позивачем, їм стало відомо по телефону. Крім того, у поясненнях зазначено, що скарг та заяв особисто йому стосовно позивача не надходило.

Поряд з цим, матеріали службового розслідування містять пояснення позивача (заповнений ним особисто бланк) про відмову давати пояснення на підставі ст. 63 Конституції України.

Пунктом 6.3 Інструкції №230 передбачені права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, а саме:

- отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування;

- брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі, давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування;

- висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять);

- відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України;

- за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України;

- оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Позивач наголошує на тому, що він не був повідомлений про призначення і проведення службового розслідування, крім того, про це зазначав під час ознайомлення з наказом №1357 від 23.06.2018 року.

Відповідачем дані твердження ніяким чином не спростовано, що свідчить про те, що позивач не був повідомлений про початок службового розслідування.

У матеріалах службового розслідування міститься заповнений позивачем бланк пояснень, в якому не заповнено графу щодо особи, яка їх відібрала, відсутня дата відібрання таких пояснень.

Наведене свідчить, що пояснення позивача, наявні в матеріалах службового розслідування, не можуть вважатися такими, що були відібрані відповідно до вимог Інструкції №230.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що службове розслідування проведено без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що стали підставою його призначення та порушенням порядку проведення службового розслідування, що унеможливлює використання висновку для прийняття рішення про дисциплінарну відповідальність позивача.

Тобто, під час проведення службового розслідування відповідачем було порушено порядок його проведення.

Як зазначалося вище, особа РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.

Оскільки судом встановлено, що про початок та хід службового розслідування ОСОБА_1 повідомлено не було, звернутися до відповідача із рапортом щодо ознайомлення з висновком службового розслідування він також не мав можливості, а отже й ознайомлений з ним не був.

Дана обставина підтверджується матеріалами службового розслідування.

З матеріалів №274 вбачається, що співробітниками Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000093 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України.

24.04.2018 року о 20 год. 40 хв. по вул. Вокзальній 27-29 в смт. Глеваха Васильківського району Київської області, за отримання неправомірної вигоди у розмірі 20500 грн., працівниками Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області було затримано ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

У подальшому вказаних працівників було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

В матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, про застосування відносно нього запобіжного заходу, усунення його від виконання службових обов`язків шляхом відсторонення від посади.

Крім того, однією з причин накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення було невсебічне та необ`єктивне проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_7 , що призвело до невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З висновку перевірки вбачається, що у ході перевірки стану службової діяльності ОСОБА_1 проведено вивчення висновків перевірки за матеріалами ЄО Васильківського ВП.

Так, за результатами проведення перевірки виявлено звернення громадянина ОСОБА_7 про те, що він виявив відсутність мобільного телефону за місцем свого проживання, ЖЄО Васильківського ВП №4942.

У ході телефонної розмови ОСОБА_7 повідомив, що належний йому мобільний телефон він не втратив. А ним незаконно заволоділи невідомі особи з його автомобіля, чим завдали збитків на суму близько 8000 грн.

З приводу інформації, яку ОСОБА_7 виклав у своїй заяві щодо втрати телефону, останній повідомив, що заява була написана так, як йому вказали працівники поліції

Перевірку за вказаним звернення проводив оперуповноважений ОСОБА_4 .

Оскільки звернення ОСОБА_7 приймав ОСОБА_4 , а тому саме його дії в даному випадку підлягають перевірці, а застосування відповідачем дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 за невсебічне та необ`єктивне проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_7 є протиправним.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 34824 від 24.09.2019 року, відповідачем подано клопотання про доручення документів до справи, в тому числі, практику Верховного Суду для ознайомлення та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 було відмовлено.

Колегія суддів наголошує, що вищевказані рішення не мають преюдиційного значення, адже різняться за суб`єктним складом та фактичними обставинами справи, разом з тим, саме рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року № 810/4204/18 встановлено обставини щодо порушення ОСОБА_4 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства: а саме: пункту 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», які виразилися у неналежному та необ`єктивному проведенні перевірки інформації, викладеної у звернені ОСОБА_7 , що призвело до невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, про що колегією суддів було зазначено вище.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, до ЄРДР вносяться всі відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, однак відповідачем не надано підтверджень того, що заява заявника, яка, як стверджує відповідач, проте нічим не підтвердив, була прийнята ОСОБА_1 , не містить ознак кримінального правопорушення, а слідчий/прокурор, який мав внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР не зробив цього у зв`язку з неправильним формулюванням заяви.

Таким чином, відповідачем не доведено, що в нього були підстави для проведення службового розслідування та вирішення питання щодо застосування або не застосування до відповідача дисциплінарного стягнення. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному конкретному випадку підставою для скасування наказів № 1357 та № 354 о/с в частині є порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, а саме, неповідомлення позивача про призначення службового розслідування; порушення порядку його проведення та не ознайомлення позивача з висновком службового розслідування, у зв`язку з чим, оскаржувані накази відповідача в частині, що стосуються прав та інтересів позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі суд одночасно приймає рішення про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У постанові Верховного Суду України від 14 січня 2014 р. № 21-395а13 зазначено, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до вимог п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абз. 3 п. 3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Як убачається з п. 6 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 р. № 13, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до вимог п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки відповідача від 27.09.2018 р. № 688 нарахована заробітна плата у травні 2018 р. - 4707 грн. 43 коп., у червні 2018 р. складала 4531 грн. 00 коп.

Відповідно до довідки про здійснення кінцевих розрахунків при звільненні від 27.09.2018 р. № 689, за 12 календарних днів липня 2018 р. позивачу було нараховано 1996 грн. 57 коп., а виплачено - 1896 грн. 65 коп.

З урахуванням викладеного, розмір середньоденного грошового забезпечення позивача складав 230 грн. 96 коп. (9238 грн. 43 коп. (розмір заробітної плати за 2 останні місяці, що передували звільненню): 40 (кількість робочих днів)).

Враховуючи, що відповідачем було виплачено позивачу заробітну плату за 12 календарних днів липня 2018 р., стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинно бути здійснено за період з 13 липня 2018 року по 11 березня 2019 року.

Згідно з листами Мінсоцполітики України у липні 2018 р. (з 13 по 31 липня) було 13 робочих днів, у серпні 2018 р. - 22 дні, у вересні 2018 р. - 20 днів, у жовтні 2018 р. - 22 дні, у листопаді 2018 р. - 22 дні, у грудні 2018 р. - 21 день, у січні 2019 року - 21 день, у лютому 2019 року - 20 днів, у період з 01 по 11 березня 2019 року - 6 робочих днів.

Таким чином стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає за 167 робочих днів та складає 38570 грн. 32 коп. (167 (кількість робочих днів) * 230 грн. 95 коп. (середньоденний заробіток)). Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі не спростовують висновків, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2019 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Л.В.Бєлова

О.В.Епель

Повний текст виготовлено 11 листопада 2019 року.