Справа № 260/1232/19
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2019 рокум. Ужгород№ 260/1232/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1 ;

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Марканич В.М.;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

У судовому засіданні 22.10.2019 року, ухвалою суду, яка занесена до Протоколу судового засідання відповідача - Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області було замінено на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 23.04.2019 р. звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії в пільговому розмірі зарахувавши до страхового стажу роботу у районах Крайньої Півночі та на підтвердження вказаного стажу надав необхідні документи. Однак, листом від 05.06.2019 р. № 02/3-92 відповідач відмовив позивачеві в зарахуванні до пільгового стажу період роботи з 27.03.1986 року по 16.04.1991 року в радгоспі «Рощинський», який знаходиться в районі Крайньої Півночі. Позивач наголошував, що відповідачем були порушені його права та законні інтереси, а тому просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з мотивів викладених у відзиві на позов, вказавши на те, що пенсійне забезпечення громадян, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, здійснюється згідно з Тимчасовою Угодою між Урядом України та Урядом Російської Федерації (далі - Сторони) про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року. Однак, позивач не надав до відповідача докази укладення ним строкового трудового договору про роботу, в радгоспі - « ОСОБА_3 », с. Рощино, Красноармійського району, Приморського краю з 27.03.1986 р. по 16:04.1991 р. Таким чином, представник відповідача наголошував, що надані позивачем документи не дозволяють застосовувати до вказаного стажу роботи положення п. «д» ч.5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач 23.04.2019 року звернувся до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (правонаступником, якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області) із заявою щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 у пільговому обчисленні період роботи з 27.03.1986 року по 16.04.1991 року в радгоспі «Рощинський», с. Рощино, Красноармійського району, Приморського краю, у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

До вказаної заяви від 23.04.2019 року позивачем було надано до відповідача трудову книжку, в якій зазначено період роботи у з 27.03.1986 року по 16.04.1991 року в радгоспі «Рощинський», який знаходився на території Рощинського сільського поселення (згідно постанови Ради Міністрів СРСР від 30.12.1970 р. № 1032 Рощинська сільська рада прирівняна до районів Крайньої Півночі) та лист адміністрації Красноармійського муніципального району Приморського Краю від 26.05.2016 р. № 177, згідно якого підтверджено та описано трудовий стаж та посади позивача в радгоспі « ОСОБА_3 », а також, лист адміністрації Красноармійського муніципального району Приморського Краю від 26.05.2015 р. № 176 про фактичну заробітну плату за вказаний період в радгоспі « ОСОБА_3 ».

Однак, листом від 05.06.2019. № 02/3-92 відповідач відмовив в зарахуванні позивачеві до пільгового стажу період роботи в радгоспі «Рощинський» з 27.03.1986 року по 16.04.1991 року, вказавши та те, що пільги шодо обчислення в кратності стажу роботи поширюються тільки на працівників, які були переведені, направлені, запрошені або прибули з власної ініціативи на роботу в райони Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі із інших місцевостей країни (не віднесених до районів Крайньої Півночі та місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі) та заключили строковий трудовий договір. При цьому, пільги щодо обчислення стажу роботи, при умові заключения строкових трудових договорів, застосовуються тільки до 1 січня 1991 року. Оскільки, серед матеріалів пенсійної справи відсутні дані про заключення з позивачем строкових трудових договорів, а тому для пільгового обчислення стажу роботи з 27.03.1986 р. по 16.04.1991 р. набутого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі немає підстав (а.с. 24).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Відповідно до абз. 2 п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Згідно абз. 3 п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.110 Порядку призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 р. (із змінами і доповненнями), робота в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до них, з 1 березня 1960 р. зараховується до стажу в подвійному розмірі, за умови якщо працівник мав право на пільги , встановлені статтею 5 Указу Президиума Верховної Ради СССР від 10 лютого 1960 р.

Згідно з положеннями Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера, а обчислення проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Статтею 6 цієї Угоди визначено, що для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсії на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди, враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди. Обчислення пенсії проводиться з заробітку за період роботи, який зараховується в трудовий стаж.

Оскільки позивач працював у районах Крайньої Півночі і в його заробіток входив районний коефіцієнт за роботу в районах Крайньої Півночі, то на нього поширюється дія Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року і він має право на врахування районного коефіцієнта при обчислені пенсії за законодавством України.

Відтак, у відповідності до вимог абз. 3 п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі: трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-гіравовими актами.

Таким чином, законодавством України, чинним на час виникнення спірних правовідносин, а також законодавство колишнього СРСР чинним до 01.01.1991 року - передбачено пільгове (кратне) обчислення періоду роботи в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР. При цьому підтвердженням роботи в районах Крайньої Півночі є не тільки письмові трудові договори, а також, належним підтвердженням є трудова книжка та довідки, в яких зазначено періоди роботи в районах Крайньої Півночі.

Відповідно до листа Адміністрації Красноармійського муніципального району Приморського Краю зазначено, що радгосп «Рощинський» знаходиться на території Рощинського сільського поселення, який прирівняний до районів Крайньої Півночі (а.с. 21).

Так, згідно трудової книжки позивача (а.с. 16-19), листа Адміністрації Красноармійського муніципального району Приморського Краю від 26.05.2016 р. № 177 (а.с. 23) та листа Адміністрації Красноармійського муніципального району Приморського Краю від 26.05.2015 р. № 176 (а.с. 22) підтверджено факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі в період з 27.03.1986 року по 16.04.1991 року, а саме: в радгоспі « ОСОБА_3 ».

З огляду на вище викладене, суд приходить висновку, що відповідачем було протиправно відмовлено позивачеві у зарахуванні до страхового стажу у пільговому обчисленні період роботи з 27.03.1986 року по 16.04.1991 року в радгоспі «Рощинський», с. Рощино, Красноармійського району, Приморського краю, у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, з метою належного та ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд приходить висновку що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що мотивація та докази, наведені представником відповідача у відзиві проти позову, не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію позивача та представника позивача, а останніми доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відтак, такі позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Ужгородського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 у пільговому обчисленні періоду роботи з 27.03.1986 року по 16.04.1991 року в радгоспі «Рощинський», с. Рощино, Красноармійського району, Приморського краю, у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у пільговому обчисленні період роботи з 27.03.1986 року по 16.04.1991 року в радгоспі «Рощинський», с. Рощино, Красноармійського району, Приморського краю, у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з моменту призначення, а саме з 01.05.2019 року.

5. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено 12.11.2019 року.