Справа № 360/3587/19
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

07 листопада 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3587/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Полякової В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про визнання причини пропущення строку звернення до суду поважними та його поновлення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову у виплаті недоодержаної пенсії від 29 березня 2018 № 14236 МВС;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію померлої матері ОСОБА_2 за період з 01.07.2014 по 25.05.2016

Ухвалою суду від 16.08.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків (а.с.38).

На виконання зазначеної ухвали позивачем надано суду клопотання про поновлення пропущеного строку для звернння до суду. В обґрунтування зазначено, що позивач постійно проживає та працює на території, непідконтрольній українській владі. Про порушення свого права позивач дізналася від представника, коли було отримано лист відповідача про відмову у виплаті недоодержаної пенсії вже після спливу строку для подання позову до суду, оскільки є труднощі зі зв`язком з підконтрольною українській владі територією. Доказів на підтвердження зазначених в клопотанні обставин позивачем не надано, про наявність таких доказів не зазначено (а.с.41,42).

Ухвалою суду від 12.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, зазначено, що питання дотримання позивачем строку звернення до суду буде вирішено під час розгляду справи по суті (а.с.1,2).

30.09.2019 від представника відповідача за вх.№ 49655/2019 надійшов відзив на позов, в якому серед іншого зазначено, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки про порушення свої прав позивач дізнався 03.04.2018, отримавши оскаржуване рішення, про що прямо зазначено в позові, а до суду звернувся лише 12.08.2019, тобто із значним пропущенням встановлено КАС України шестимісячного строку для звернення до суду (а.с.48,49).

Відповідно до квитанції ЛД ПАТ УКРПОШТА ВПЗ «СЄВЄРОДОНЕЦЬК-4» зазначений відзив направлено позивачу 27.09.2019 (а.с.50).

Відповіді на відзив від позивача на адресу суду не надійшло.

Положеннями статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

За змістом цієї норми процесуальним строком є також строк звернення до суду, який відповідно до вимог частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України становить шість місяців, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія стосовно якої пропущено строк.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визначення причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві або у заяві про поновлення строку звернення до суду причин, підтверджених відповідними засобами доказування та доданими до них матеріалами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В позовній заяві позивачем зазначено, що оскаржуване рішення надійшло на її адресу 03.04.2018, а в клопотанні про поновлення пропущеного строку на звернення до суду зазначено, що про порушення своїх прав позивач дізналася від свого представника, який отримав оскаржуване рішення - 03.04.2018, тобто зазначена позивачем інформація щодо дати, коли їй стало відомо про оскаржуване рішення містить розбіжності.

Крім того, позивачем не зазначено, які саме об`єктивні обставини перешкоджали позивачу звернутися до суду у визначений законодавством строк через свого представника та не надано належних доказів для підтвердження обґрунтування поважності таких обставин.

Також суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Так, відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, в тому числі і безоплатною. Обставин, що перешкоджали ОСОБА_1 реалізувати своє право на звернення до суду через представника, як і жодних інших підстав, які б давали можливість дійти висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду із цією позовною заявою позивачем не вказано, доказів на підтвердження цих обставин суду не надано.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Поряд з цим, суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Суд враховує, що обов`язковою умовою поновлення судом строків на звернення до адміністративного суду є існування поважної причини (певних обставин або обставини, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим) пропуску такого строку, факт якої має підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Таким чином, сам факт проживання позивача на непідконтрольній українській владі території не може бути визнано судом поважною причиною пропуску строку звернення до суду, з урахуванням тих обставин, що позивач не підтвердила належними доказами такі обставини: що вона не має статусу тимчасово переміщеної особи і постійно проживає за місцем реєстрації; що оскаржене рішення було отримане її представником; що вона не мала можливості звернутися до через свого представника адже, у силу частини 1 статті 55 КАС України, сторона може брати участь у судовому процесі не лише особисто, а й через представника.

Слід також зазначити, що дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Відтак, наведені позивачем обставини не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку звернення до суду, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено.

Також Верховний Суд в постанові від 20 грудня 2018 року у справі № 504/1937/16-а (№ К/9901/34220/18) зазначив, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Згідно зі статтею 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи. Колегія суддів касаційного суду вважає, що будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси.

Згідно з частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача щодо визнання причини пропущення строку звернення до суду поважною та його поновлення, у зв`язку з цим адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.122,123, ,255,294,295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання причини пропущення строку звернення до суду поважними та його поновленні відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, він має право звернутись до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 11 листопада 2019 року.

СуддяВ.С. Шембелян