Справа № 826/12799/18
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів Губської Л.В., Епель О.В. секретар судового засідання Гордієнко Л.М., за участі позивача ОСОБА_1 , її представників Коломійця В.А. , Ореховського М.Л. , третьої особи -1 - Шостаковського Л.М., представника третьої особи-2 (апелянта) - Авраміч В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни, треті особи: ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", Публічне акціонерне товариство "Автомобільна компанія " Укртранс", про визнання протиправними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В :

10.08.2018 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олефіренко К.М. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38906297 від 22.12.2017 року, прийнятого відповідачем (номер запису 24102253, іпотека квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ) та про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38906585 від 22.12.2018 року, прийнятого відповідачем (номер запису 24102382, заборона нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 )

Позов обґрунтовано тим, що право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано 12.10.2015, і саме вони є власниками квартири. Прийняті відповідачем рішення є протиправними, оскільки до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено неправдиві відомості щодо власника майна, адже станом на 22.12.2017 ПАТ АК «Укртранс» вже не був власником вказаного нерухомого майна. Крім того, в позові зазначено, що нотаріус допустив помилку при державній реєстрації обтяжень квартири позивачки, оскільки вказаний об`єкт нерухомості не передавався в іпотеку за іпотечним договором від 28.11.2008.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.09.2018 до участі у справі залучено ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", Публічне акціонерне товариство "Автомобільна компанія " Укртранс".

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2019 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Приймаючі рішення у справі суд першої інстанції зазначив, що незважаючи на те, що існують суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, відповідач, всупереч вимогам п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснила реєстрацію прав та їх обтяжень, при цьому, іпотекодержателем вказано ПАТ АБ "Укргазбанк", а іпотекодавцем - ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс", не врахувавши ту обставину, що власником такої квартири є інші особи.

Судом першої інстанції був зроблений висновок, що відповідач, як державний реєстратор, повинен був відмовити в реєстрації обтяження прав ПАТ "АК "Укртранс" на спірну квартиру, оскільки заяву про державну реєстрацію щодо ПАТ "АК "Укртранс" подано після державної реєстрації 12.10.2015 року права власності на таке майно за новими правонабувачами - ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Вказана справа була розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Третя особа Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (надалі - ПАТ АБ «Укргазбанк» не погодилось з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції рішення 28.02.2019 було прийнято без врахування позиції третьої особи, оскільки позов банк отримав 27.02.2019, що є порушенням норм КАС України.

Також апелянт наголосив, що квартира АДРЕСА_1 була предметом іпотеки, і лише внаслідок шахрайських дій вказана квартира була відчужена. У подальшому рішенням Господарського суду м.Києва від 23.12.2015, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016, договір про надання фінансових послуг факторингу № 1720 від 20.08.2015 та договір про відступлення права вимоги № 1721 від 20.08.2015, які були укладені між АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Гарант» були визнані недійсними. Отже, зазначена квартира є предметом іпотеки, тому банк і звернувся до нотаріуса із заявою про державну реєстрацію прав та обтяжень за іпотечним договором від 28.11.2008 (т.1 а.с205).

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що апеляційну скаргу подано неналежною особою, оскільки спірні рішення не вливають на права та інтереси ПАТ АБ «Укргазбанк». Також зазначено, що вірним є висновок суду першої інстанції, що відповідач зобов`язаний був відмовити в реєстрації обтяжень прав на спірну квартиру, оскільки заяву про державну реєстрацію щодо ПАТ «АК «Укртранс» подано після державної реєстрації 12.10.2015 права власності на майно за позивачкою та ОСОБА_4

16.09.2019 ПАТ АБ «Укргазбанк» було подано клопотання про закриття провадження у справі, оскільки даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Клопотання обґрунтовано тим, що зазначена квартира є предметом іпотеки на забезпечення кредитного договору укладеному між ПАТ АК «Укртранс» та ПАТ АК банк «Київ», отже вказаний спір не є публічно-правовим, тому що випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

В судовому засідання представник третьої особи підтримав клопотання. Інші учасники судового процесу заперечували проти закриття провадження у справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про необхідність закриття провадження у справі, оскільки даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Стаття 2 КАС у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пункт 1 частини першої статті 3 КАС у редакції, чинній на час вирішення цієї справи судами попередніх інстанцій, справою адміністративної юрисдикції визнавав публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами частини першої статті 17 КАС у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС у редакції, чинній на час вирішення цієї справи).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів на час розгляду справи судами попередніх інстанцій належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Наведене узгоджується й з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Крім того, частиною 5 статті 242 КАС України встановлено, що суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду 17.10.2018 при розгляді справи № 822/842/18 виклала правову позицію щодо підсудності спорів щодо оскарження дій/рішень про державну реєстрацію, обтяжень, вилучення обтяжень (заборона на нерухоме майно, іпотека), зазначивши що такі спори у справі не є публічно-правовим з огляду на наявність спору про право на майно.

Також колегія суддів приймає до увагу правову позицію викладену Верховним Судом при розгляді справ № 807/137/18, 826/673/16, 823/2042/16.

З матеріалів справи вбачається, що спір стосується права власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки позивачі наполягають, що з 12.10.2015 вони є власниками квартири, отже відповідач не мав приймати спірні рішення, тому що вказана квартира не належить іншій особі ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс", проте апелянт наполягає, що саме ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс" внаслідок прийняття судових рішень є за договором іпотеки іпотекодавцем, а апелянт є іпотекодержателем зазначеної квартири.

Отже, як зазначив Верховний Суд, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

З огляду на вказане та приймаючи до уваги правову позицію Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим з урахуванням того, що між сторонами є спір саме про право власності на квартиру, яку передано в іпотеку, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю. Даний спір підлягає розгляду у порядку норм ЦПК України.

Клопотання про закриття провадження у справі є обґрунтованим.

Крім того, колегія суддів з приводу доводів представника позивача, що апеляційна скарга не підлягає розгляду оскільки спірне рішення не стосується прав та інтересі третьої особи, зазначає, що ПАТ АБ "Укргазбанк" ухвалою суду першої інстанції був залучений до участі у справі як третя особа, внаслідок чого відповідно до ч.1 ст.293 КАС України всі учасники справи мають право на апеляційне оскарження судового рішення першої інстанції.

Також суд апеляційної інстанції керуючись статтею 249 КАС України, не вбачає підстав для прийняття окремої ухвали у даній справі на підставі заяви представника позивача від 10.10.2019.

Статтею 319 КАС України визначено підстави для закриття провадження у справі судом апеляційної інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Повний текст постанови виготовлено 11.11.2019 р.

Керуючись статтями 139, 243, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про закриття провадження у справі - задовольнити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 р. - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни, треті особи: ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", Публічне акціонерне товариство "Автомобільна компанія " Укртранс", про визнання протиправними та скасування рішень - скасувати повністю.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни, треті особи: ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", Публічне акціонерне товариство "Автомобільна компанія " Укртранс", про визнання протиправними та скасування рішень - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель