Справа № 826/15462/16
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
судді - Келеберда В.І., Мазур А.С.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2019 за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.07.2017 за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В 2016 році ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби України від 06.09.2016 № 43-16 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, в Україні, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.07.2017, яка залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 та постановою Верховного Суду від 15.05.2019, у задоволенні позову відмовлено.

Разом із тим, 10.07.2019 від ОСОБА_1 надійшла до суду першої інстанції заява про перегляд постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.07.2017 у справі 826/15462/16 за нововиявленими обставинами, в якій він просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.07.2017 та прийняти нове рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби України від 06.09.2016 № 43-16 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, в Україні, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2019 заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.07.2017 у справі № 826/15462/16 за нововиявленими обставинами залишено без задоволення; постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.07.2017 у справі № 826/15462/16 залишено без змін.

Не погоджуючись із ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2019 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.07.2017 у справі № 826/15462/16 за нововиявленими обставинами задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.07.2017 у справі № 826/15462/16 за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що доводи заявника, покладені в основу обґрунтування даної заяви, суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не є нововиявленими для перегляду постанови суду від 25.07.2017.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Приписи п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України визначають, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 204/153/16-а.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, колегією суддів враховується, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Російської Федерації» процедура відміни остаточного судового рішення передбачає, що наявні докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, що бажає відміни судового рішення, повинна довести, що вона не мала можливості надати докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається зі змісту наказу Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві від 12.07.2016 № 377 та висновку до нього, за переглядом якого позивач звернувся до Державної міграційної служби України, в якості підстави для відмови в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, слугували положення частини шостої статті 8 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а саме: необґрунтованість заяви та відсутність умов, зазначених у пунктах 1 та 13 частини першої статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Зокрема, судом в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.07.2017 в адміністративній справі № 826/15462/16 зазначено, що позивачем не було надано міграційній службі паспортних документів, які б посвідчували його особу, що не дозволило ідентифікувати особу та ускладнило прийняття рішення у справі. Також, позивач під час співбесіди відмовився надати ґрунтовну та повну інформацію щодо спонукання його невідомими особами до членства у політичній партії «Єдина Росія», не надав жодних документальних підтверджень повідомленої інформації, а також будь-якої інформації з відкритих інформаційних Інтернет джерел щодо участі позивача у таких акціях як «Марш Мільйону». Вказані факти підтверджуються повідомленими безпосередньо позивачем під час співбесіди, оформленої протоколом від 07.07.2016, обставинами. Так, у вказаному протоколі на запитання «Хто Вам погрожував вступити у Партію «Єдина Росія»?» позивачем зазначено «Співробітники ФСБ, але я не буду називати прізвища цих людей», «Чи маєте Ви можливість підтвердити документально, що Вам погрожували вступити до партії «Єдина Росія»?» - «Документально ні». Також, у межах даної співбесіди позивачем наголошено на можливості надати докази на підтвердження факту знайомства останнього з Немцовим та Навальним, а також свою участь у «Марші Мільйонів». Проте, ані станом на момент розгляду питання про оформлення вказаних документів щодо позивача, ані станом на момент розгляду даної справи судом таких доказів суду надано не було.

Крім того, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач перебуває у розшуку за вчинення на території Російської Федерації кримінально караного злочину неполітичного характеру, передбаченого частиною четвертою статті 159 Кримінального кодексу Російської Федерації (шахрайство, вчинене організованою групою або в особливо великому розмірі). Відтак, звернення позивача із заявою про визнання його біженцем або особою без громадянства, може свідчити про намагання уникнення покарання.

Правомірність висновку суду першої інстанції щодо необґрунтованості позову ОСОБА_1 підтверджено ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 та постановою Верховного Суду від 15.05.2019, якими постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.07.2017 залишено без змін.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначив, що 12.07.2019 заявнику стало відомо про існування обставини, що має значення для справи та про яку йому не було відомо на момент звернення до суду із позовом.

Так, позивачем в заяві про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.07.2017 у справі № 826/15462/16 за нововиявленими обставинами зазначено, що на адвокатський запит листом від 08.07.2019 № Е-54/27 адвокат Московської області Селезнєв Е.А., який представляє інтереси ОСОБА_1 в Російській Федерації, на підставі угоди від 19.06.2018 повідомив представника ОСОБА_1 , що при прийнятті та ознайомленні зі справою від адвоката Російських С.О., останньому був показаний документ у вигляді грамоти « ПОДЯКА » про надання спонсорської допомоги ГО «УБД НСУ», який викликає у російської сторони настороженість і різко негативну реакцію, що може спричинити в майбутньому настання несприятливих для ОСОБА_1 наслідків. Також, ОСОБА_1 зазначено, що на подане повідомлення адвоката Селезнєва Є.А. про вступ у справу в якості захисника ОСОБА_1 з додатком ордера, а також клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи і залучення додаткових доказів, через чотири місяці, заднім числом слідчим винесено постанову від 30.10.2018 про відмову в допуску адвоката Селезнєва Є.А. до участі в справі в якості захисника ОСОБА_1 і відмовлено в ознайомленні зі справою і залученні додаткових доказів. Зокрема, адвокатом Сергієнком Олександром Петровичем зазначено, що звернення адвоката Селезнєва Є.А. до Гагарінського районного суду міста Москви зі скаргою на незаконні дії слідчого також не мали позитивного результату, так як постановою зазначеного суду від 12.03.2019 в задоволенні скарги на порушення всіх розумних строків розгляду скарги і норм Кримінально-процесуального кодексу Російської Федерації, останньому було відмовлено. Отже, представником ОСОБА_1 зазначено, що інформація про утиски в Російській Федерації навіть адвоката Селезнєва Е.А., який представляє там інтереси позивача, зокрема в допуску до участі в справі в якості захисника ОСОБА_1 і відмову в ознайомленні зі справою і залученні додаткових доказів є важливими обставинами щодо неможливості належного правового захисту ОСОБА_1 на території Російської Федерації та утиски на нього.

Колегія суддів зазначає, що вказані в заяві ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.07.2017 у справі № 826/15462/16 за нововиявленими обставинами, доводи та обґрунтування не є нововиявленими, оскільки вказані обставини жодним чином не спростовують висновку суду, викладеного в постанові від 25.07.2017.

Більше того, навіть якщо б такі обставини були відомі суду на момент винесення судового рішення, вони жодним чином не могли вплинути на висновки суду, викладені в постанові від 25.07.2017 та підтримані ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 та постановою Верховного Суду від 15.05.2019 в адміністративні справі № 826/15462/16.

Крім того, як вірно було зазначено судом першої інстанції, повідомлені представником позивача обставини підтверджують висновки суду щодо намагання ОСОБА_1 уникнути кримінальної відповідальності в обвинуваченні останнього у вчиненні злочину неполітичного характеру (шахрайство, вчинене організованою групою або в особливо великому розмірі).

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 241-244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 11.11.2019.