Справа № 360/3354/19
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3354/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, Білокуракинське ОУПФУ Луганської області), в якому позивач просив суд:

- визнати рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про відмову в призначенні пенсії як трактористу-машиністу від 15.07.2019 №10 (зареєстрованого 15.07.2019 за вихідних номером 4235/03/22/Зс) - незаконним;

- зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи на посаді тракториста машиніста з 01.10.2004 по 12.01.2006 та з 01.06.2006 по 31.12.2006 року у селянському (фермерському) господарстві "Світанок" до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах як трактористу-машиністу, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити пенсію як трактористу- машиністу відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 22.05.2019 року;

-звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суми пенсії за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що свою трудову діяльність почав з вересня 1978 року і працює по теперішній час. Загальний стаж складає понад 35 років.

Посилається на те, що з 01.06.1991 по 31.03.2000 працював трактористом-машиністом у колгоспі імені Дзержинського, з 01.10.2004 по 12.01.2006 та з 01.06.2006 по 31.12.2006 працював трактористом- машиністом у селянському (фермерському) господарстві «Світанок», з 01.04.2000 по 20.09.2004, з 01.03.2010 по 23.10.2010, з 12.03.2011 по 07.11.2011, з 27.03.2012 по 03.11.2012, з 15.03.2013 по 03.12.2013, з 03.01.2014 по 12.11.2014, з 11.03.2015 по 04.11.2015, з 04.03.2016 по 01.12.2016, з 17.03.2017 по 06.11.2017,з 27.03.2018 по 03.12.2018 та з 15.03.2019 по теперішній час працював трактористом- машиністом у селянському (фермерському) господарстві «Прогрес-10» тобто на посаді, яка відноситься до шкідливих і, на думку позивача, дає право на призначення йому пенсії як трактористу-машиністу у віці 55 років, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що разом складає 20 років та 9 місяців.

22.05.2019 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії та необхідним пакетом документів.

Позивач посилається на те, що Білокуракиньким ОУПФУ не було прийнято до уваги пільгову довідку за період роботи з 01.10.2004 по 12.01.2006 та з 01.06.2006 по 31.12.2006 року у селянському (фермерському) господарстві «Світанок», оскільки при перевірці зазначеного стажу роботи працівниками селянського (фермерського) господарства «Світанок» для перевірки не було надано первинні документи, на підставі він позивач працював трактористом машиністом.

Через відсутність зазначених документів управління Пенсійного фонду України відмовило в призначенні пенсії як трактористу-машиністу, оскільки стаж роботи позивача на посаді тракториста-машиніста складає 18 років 10 місяців та 18 днів.

Позивач вважає значену відмову в призначенні пенсії управління Пенсійного фонду України протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, просили розглянути справу без їхньої участі (арк.спр. 4-7).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, просив розглянути справу без його участі (арк.спр.157).

19.08.2019 від представника відповідача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 43587/2019 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю (арк.спр.49-53).

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вимоги статті 205 КАС України, суд приходить до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

- ухвалою суду від 02.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (арк.спр.1-2);

- ухвалою суду від 30.09.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів (арк.спр.139);

- ухвалою суду від 11.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (арк.спр.150).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Сватівським РВ УМВС України в Луганській області 09.01.1998, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк.спр.10).

22.05.2019 позивач звернувся до Білокуракинського ОУПФУ Луганської області із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком, зазначивши при цьому, що пенсія на іншій підставі, державна допомога, виплата на дитину, страхові виплати не призначались та на момент звернення із заявою працює (арк.спр.55).

До заяви про призначення/перерахунок пенсії від 22.05.2019 ОСОБА_1 було надано пакет документів, а саме:

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- паспорт;

- трудові книжки № НОМЕР_4, НОМЕР_5;

- військовий квиток (№ НОМЕР_3 );

- диплом (свідоцтво, атестат) про навчання (№НОМЕР_6);

- довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 (№ 528,529, 530 від 30.11.2017);

- довідку про зміну назви організації (№ 01-44-87, 266,89,90,, наказ 2-к, наказ 2-П);

- довідку про прийняття на роботу (навчання) (№ 527 від 30.11.2017);

- документи, які засвідчують особливий статус особи (№ 81,82 від 17.06.2019 та № 44 від 21.05.2019).

Вказана заява та перелік документів до неї 22.05.2019 була прийнята посадовими особами відповідача та зареєстрована за № 401, про що свідчить відповідна розписка-повідомлення (арк.спр.56).

З матеріалів справи вбачається, що Комісією при головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області було прийнято рішення про результати розгляду заяви від 03.07.2019 № 06/01, відповідно до якого вирішила підтвердити право на зарахування періодів роботи к колгоспі імені Дзержинського, в якості тракториста з 01.06.1991 по 31.12.1991 календарно, з 01.01.1992 по 31.12.1992 за фактично відпрацьованим часом 275 трудоднів, з 01.01.1993 по 31.03.2000 календарно до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як трактористу - машиністу, безпосередньо зайнятим на виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства (арк.спр.20).

Судом встановлено, що 15.07.2019 за результатами розгляду заяви позивача від 22.05.2019, Білокуракинським об`єднаним управління Пенсійного фонду України Луганської області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 10 (далі - рішення від 15.07.2019 № 10) (арк.спр.19).

Виходячи із змісту рішення від 15.07.2019 № 10 вбачається, що згідно наданих документів стаж роботи ОСОБА_1 на посаді тракториста - машиніста складає 18 років 10 місяців 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії як трактористу - машиністу з 22.05.2019. Період роботи в СФГ «Світанок» на посаді тракториста - машиніста з 01.10.2004 по 31.12.2006 зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії як трактористу - машиністу відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не має підстав через відсутність первинних підтверджуючих документів на підприємстві та рішення Комісії про підтвердження цього періоду роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (арк.спр.19).

Відповідно до відомостей, які містяться у трудовій книжці НОМЕР_4 вбачається, що у спірний період позивача було:

- 01.10.2004 прийнято на роботу трактористом (запис 6);

- 12.01.2006 звільнено по ст. 36 п. 1 КЗОТ України (запис 7);

- 30.01.2006 Сватівським центром зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю (запис 8);

- 19.05.2006 Сватівським центром зайнятості припинено виплату допомоги по безробіттю (запис 9);

- 01.06.2006 прийнято в члени СФГ «Світанок» трактористом (запис 10);

- 31.12.2006 - звільнено по ст. 36 п. 1 КЗОТ України (запис 11).

В матеріалах справи наявні засвідчені копії архівних довідок комунальної установи Нижньодуванської селищної ради «Трудовий архів територіальних громад Сватівського району» від 30.11.2017 №№ 06-06/529, 06-06/530, 06-06/527, а також доповнення до історичної довідки архівного відділу Сватівської районної державної адміністрації Луганської області від 04.12.2017 № 0157/90 та довідка про підтвердження наявного трудового стажу від 17.05.2019 № 82 СФГ «Прогрес -10» (арк.спр.21,22,23,24,25,26).

Разом з тим, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній № 44, виданої СФГ «Світанок» 21.05.2019 вбачається, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в СФГ «Світанок» і за періоди з 01.10.2004 по 12.01.2006 та з 01.06.2006 по 31.12.2006 виконувала роботи, пов`язані з виробництвом сільськогосподарської продукції за професією тракторист - машиніст сільськогосподарського виробництва (арк.спр.28).

Станом на час вирішення справи по суті, селянське (фермерське) господарство «Світанок» не перебуває у стані припинення, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк.спр.159-162).

Управлінням контрольно-перевірочної роботи відділу контрольно-перевірочної роботи № 4 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області було проведено перевірку характеру виконуваної роботи або умов праці для підтвердження права робітника на пільгове забезпечення в СФГ «Світанок», про що складено відповідно довідку № 311 від 26.06.2019 (арк.спр.103).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 за № 3721-XII, право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абзацом 4 частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, серед іншого: пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком (пункт 1 частина перша статті 9 Закону № 1058-IV).

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу, зокрема: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців (абзац 2 пункту 3 частини 114 Закону 1058-IV).

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за № 1788-XII (далі - Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від за № 58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція № 58).

Так, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 Інструкції до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Підпунктом 2.4 пункту 2 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Крім того, зазначеним правовим нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1058-IV, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній або у трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств та проведення перевірок характеру виконуваної роботи або умов праці, необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці, відтак відповідач мав встановлювати стаж роботи ОСОБА_1 на підставі записів у трудовій книжці позивача, і тільки за умови її відсутності чи відповідних записів у ній, встановлювати трудовий стаж на підставі інших документів.

Оглядом записів у трудовій книжці про роботу ОСОБА_1 в СФГ «Світанок» за періоди з 01.10.2004 по 12.01.2006 та з 01.06.2006 по 31.12.2006 встановлено, що вчинені в ній записи про дату прийняття та звільнення, відомості про роботу, звільнення та підстави звільнення виконано чітко, без виправлень та закреслень. Запис про звільнення завірений підписом уповноваженої особи, скріплений печаткою установи. Таким чином, встановлено їх відповідність вище вказаним вимогам Інструкції.

Крім того, зі змісту рішень Комісії при Головному управлінн Пенсійного фонду України в Луганській області та рішення від 15.07.2019 № 10, судом встановлено, що ані у Комісії, ані у відповідача жодних зауважень щодо наявних у трудовій книжці позивача записів не виникло.

Суд приходить до висновку, що аналіз застосованих відповідачем підзаконних нормативно-правових актів при прийнятті рішення від 15.07.2019 № 10 свідчить, що вони суперечать положенням норм діючих законів, які регламентують пенсійне забезпечення позивача, відтак вони безпідставно були прийняті до уваги відповідачем при вирішенні питання щодо відмови у призначенні пенсії за віком.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на наявність відповідних записів у трудовій книжці позивача, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоди роботи позивача з 01.10.2004 по 12.01.2006 та з 01.06.2006 по 31.12.2006 в СФГ «Світанок» через відсутність первинних підтверджуючих документів на підприємстві.

Відповідно до паспортних даних позивача вбачається, що на час звернення до Білокуракинського ОУПФУ Луганської області із заявою про призначення/перерахунок пенсії від 22.05.2019 йому виповнилось 55 років, відтак ОСОБА_1 досягнуто всіх необхідних умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди роботи ОСОБА_1 до стажу робота та призначити пенсію відповідно до вимог чинного законодавства України підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не були дотримані положення Закону № 1058-IV.

Так, частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

У свою чергу, позивач звернувся до Білокуракинського ОУПФУ Луганської області із заявою про призначення/перерахунок пенсії саме 22.05.2019. Натомість, за результатами розгляду вказаної заяви рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 було прийнято лише 15.07.2019, тобто із значним пропуском 10-ти денного строку, що є грубим порушенням вимог частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV.

Відповідно судом встановлено, що рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про відмову у в призначенні пенсії від 15.07.2019 № 10 ОСОБА_1 згідно пункту 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV є необґрунтованим, тобто прийнятим без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Як наслідок, в наявності підстави для прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення Білокуракинського ОУПФУ Луганської області від 05.07.2019 № 10.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо заяви позивача про звернення рішення до негайного виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про:

1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць;

2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць;

3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби;

4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності;

5) уточнення списку виборців;

6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань;

7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини 1 статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті283цьогоКодексу.

За правилами частини 2 статті 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення:

1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті;

2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства;

) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Зі змісту даної норми вбачається, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, негайно виконуються рішення про присудження пенсії у межах суми стягнення за один місяць, тобто умовою для негайного виконання судового рішення є задоволення вимог позивача про стягнення певної конкретної суми пенсії, з якої можна виокремити її місячний розмір. Проте, позивач у позовній заяві просив суд зобов`язати призначити йому пенсію з 22.05.2019 року, тобто заявлено вимогу немайнового характеру.

Суд звертає увагу, що відповідно до заявлених позивачем та задоволених судом позовних вимог зобов`язального характеру, орган пенсійного фонду має здійснити виключно розрахунок та виплату пенсії на підставі відповідних документів. Рішенням суду присудження виплати пенсій у вигляді стягнення грошових сум не здійснювалося, а тому відсутні підстави для застосування пункту 1 частини 2статті 371 КАС України.

Таким чином, правові підстави для звернення судового рішення до негайного виконання в порядку статті 371 КАС України відсутні.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Позивачем при подачі позову був сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., про що суду надано квитанцію від № 83255 від 25.07.2019 (арк.спр.3).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 витрати із сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (місцезнаходження: Луганська обл., Білокуракинський район, селище міського типу Білокуракине, вул. Історична, буд. 81, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 15 липня 2019 року № 10 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди його роботи з 01 жовтня 2004 року по 12 січня 2006 року та з 01 червня 2006 року по 31 грудня 2006 року у селянському (фермерському) господарстві «Світанок».

Зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до положень пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22 травня 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) грн за рахунок бюджетних асигнувань Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.О. Кисельова