Справа № 400/2947/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 р. Справа № 400/2947/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020
про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області по відмові ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу, який враховується при обчисленні довічного грошового утримання період проходження військової служби з 03.11.1979 року по 02.11.1981 року, ? часу навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1982 року по 29.07.1986 року, період роботи в слідчих органах внутрішніх справ з 01.09.1986 року по 14.12.1993 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання період проходження військової служби з 03.11.1979 року по 02.11.1981 року, ? часу навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1982 року по 29.07.1986 року, період роботи в слідчих органах внутрішніх справ з 01.09.1986 року по 14.12.1993 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 з моменту його призначення з урахуванням період проходження військової служби з 03.11.1979 року по 02.11.1981 року, ? часу навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1982 року по 29.07.1986 року, період роботи в слідчих органах внутрішніх справ з 01.09.1986 року по 14.12.1993 року;

- встановити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% утримання працюючого судді на відповідній посаді, виходячи з розміру утримання вказаного у довідках Апеляційного суду Миколаївської області (Миколаївського апеляційного суду) та виплатити недоотримані кошти з часу призначення довічного утримання.

Ухвалою від 19.09.2019 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що всупереч вимог законодавства відповідач, призначаючи позивачу довічне грошове утримання, не врахував періоди роботи в слідчих органах внутрішніх справ (7 років 3 місяці 13 днів), половину строку навчання за денною формою у Вищій школі МВС СРСР (1 рік 6 місяців 19 днів) та календарний період проходження строкової військової служби (1 рік 11 місяців 29 днів). Та наголошує на тому, що йому повинно бути призначене та нараховане щомісячне довічне грошове утримання з урахуванням стажу судді більш як 25 років у розмірі 90% від утримання працюючого судді на відповідній посаді на підставі довідки апеляційного суду Миколаївської області про розмір суддівської винагороди для обчислювання щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував. В своєму відзиві відповідач вказав, що статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі Закон України № 1402) передбачено вичерпний перелік посад, робота на яких зароховується до стажу роботи на посаді судді. Зарахування іншої діяльності до стажу роботи судді чинним законодавством не передбачено.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне:

23.09.2016 року позивача, на підставі постановою Верховної Ради України № 1515-VIII від 08.09.2016 року, було звільнено з посади судді Апеляційного суду Миколаївської області у відставку та з 24.09.2016 року отримую довічне грошове утримання.

20.07.2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою, в якій просив повідомити: яким чином проводився розрахунок суми довічного грошового утримання при його призначенні (який трудовий стаж та які суми заробітної плати враховувались при обчислені розміру довічного грошового утримання; чи здійснюється перерахунок довічного утримання і, якщо так, то коли, на якій підставі і як змінювалась сума довічного грошового утримання.

Також, у своїй заяві позивач просив ГУ ПФУ зарахувати до стажу, який враховується при обчисленні довічного грошового утримання період проходження військової служби з 03.11.1979року по 02.11.1981 року, половину часу навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1982 року по 29.07.1986 року, період роботи в слідчих органах внутрішніх справ та, в зв`язку з цим, здійснити перерахунок мого довічного грошового утримання з моменту його призначення.

Листом від 21.08.2019 року № 3077-Х-07 ГУ ПФУ надало позивачу відповідь на його заяву, в якому вказало на відсутність правових підстави для зарахування до стажу, який враховується при обчисленні довічного грошового утримання, період проходження військової служби, половини часу навчання у вищому навчальному закладі, період роботи в слідчих органах внутрішніх справ, а тому розмір довічного утримання позивача становить 84 % від розміру суддівської винагороди.

Не погоджуючись з зазначеним, вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що трудовий стаж позивача, який зараховується до стажу роботи судді і дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці становить 33 роки 6 місяців 6 днів. З них стажу роботи позивача на посаді судді Миколаївського обласного суду та апеляційного суду Миколаївської області становить 22 роки 10 місяців та 10 днів; стаж роботи в органах внутрішніх справ 11 років 10 місяців 20 днів, в тому числі робота в слідчих органах МВС 7 років 3 місяці 13 днів. Половина строку навчання у вищому навчальному закладі складає 1 рік 5 місяців 14 днів та календарний період проходження строкової військової служби (1 рік 11 місяців 29 днів).

На момент звернення позивача до Вищої Ради Юстиції із заявою про звільнення його з посади судді у відставку у серпні 2016 року спірні правовідносини регулювалися Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ (далі Закон України № 2453, в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою).

Згідно ч. 1 ст. 109 Закону України № 2453 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону України № 2453 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону України № 2453 (у редакції, чинній до 28.03.2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України № 2453 зазначені правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ (далі Закон України № 2862).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України № 2862 кожний суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (далі Постанова № 865) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачає зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу, а також пільгове (кратне) обчислення цього періоду військовослужбовцям, які проходили військову службу в районах з особливими кліматичними умовами, для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення та отримання різних видів пенсій і соціальних виплат.

Зокрема, Законом СРСР від 12.07.1967 року № 1950-VII «Про загальний військовий обов`язок» і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 року № 193, передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю.

Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 року № 1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства СРСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і Законам України.

У ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ зазначено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналогічна позиція викладена і в Листі Державної судової адміністрації від 25.03.2011 року № К-283/1 1 «Щодо оплати праці суддів».

Одночасно з цим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 912 від 02.08.1996 року «Про затвердження Типового положення про кадрову службу органу виконавчої влади», обчислення стажу державної служби належить до компетенції кадрової служби державного органу, з яким державний службовець перебуває (перебував) у трудових відносинах. Кадрова служба у кожному конкретному випадку на підставі чинного законодавства, вивчення записів трудової книжки, послужного списку, відповідних довідок чи архівних документів має самостійно прийняти рішення щодо зарахування (включення) окремих періодів роботи (служби) до стажу державної служби.

Таким чином, УПФУ в Ленінському районі міста Миколаєва (правонаступник ГУ ПФУ) безпідставно виключило із вже затвердженого кадровою службою суду розрахунку стажу судді, який має право на відставку, період роботи позивача в слідчих органах ВМС, календарний строк військової служби та половину періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Враховуючи викладене, відповідачем, при призначені позивачу щомісячного довічного грошового утримання, протиправно не враховано період роботи в слідчих органах внутрішніх справ (7 років 3 місяці 13 днів), половину строку навчання за денною формою у Вищій школі МВС СРСР (1 рік шість місяців 19 днів) та календарний період проходження строкової військової служби (1 рік 11 місяців 29 днів).

Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Це підтверджується й міжнародними стандартами у сфері судочинства, зокрема, згідно з п. 54 Рекомендацій СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки (Рекомендація № СМ/Rec (2010) 12) «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Зазначений підхід щодо забезпечення незалежності суддів закріплено також у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованій Верховною Радою України 17.07.1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалених резолюціями 40/32 від 29.11.1985 року та 40/146 від 13.12.1985 року Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджених 24.05.1989 року Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позивачу повинно бути призначене та нараховане щомісячне довічне грошове утримання з урахуванням стажу судді більш як 25 років у розмірі 90% від утримання працюючого судді на відповідній посаді на підставі довідки апеляційного суду Миколаївської області про розмір суддівської винагороди для обчислювання для мене щомісячного довічного грошового утримання. А отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області по відмові ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу, який враховується при обчисленні довічного грошового утримання період проходження військової служби з 03.11.1979 року по 02.11.1981 року, половини часу навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1982 року по 29.07.1986 року, період роботи в слідчих органах внутрішніх справ з 01.09.1986 року по 14.12.1993 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання період проходження військової служби з 03.11.1979 року по 02.11.1981 року, половину часу навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1982 року по 29.07.1986 року, період роботи в слідчих органах внутрішніх справ з 01.09.1986 року по 14.12.1993 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) здійснити перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з моменту його призначення з урахуванням період проходження військової служби з 03.11.1979 року по 02.11.1981 року, половини часу навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1982 року по 29.07.1986 року, період роботи в слідчих органах внутрішніх справ з 01.09.1986 року по 14.12.1993 року.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) встановити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% утримання працюючого судді на відповідній посаді, виходячи з розміру утримання вказаного у довідках Апеляційного суду Миколаївської області (Миколаївського апеляційного суду) та виплатити недоотримані кошти з часу призначення довічного утримання.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.11.2019 року.

Суддя О.В. Малих