Справа № 400/2471/19
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 р. № 400/2471/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В. розглянувши за правлами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 15.05.2019 р. № 55/4 та рішення від 21.06.2019 р. № 39/03,19-р.; зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач) з позовними вимогами про:

- визнання протиправним та скасування рішення Інгульського об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Миколаєві Миколаївської області від 15.05.2019 року №55/4 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області від 21.06.2019 року №39/03.19-р. про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язання Інгульське об`єднане управління пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 21.03.2019 року з урахуванням наданих документів: довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (додаток №5) від 04.12.2018р. №06/2-1072; довідки про реорганізацію шахти «Донецька» треста «Торезантрацит» від 04.12.2018р. №06/2- 1072; довідки про заробіток з 1992р. по 2000р., що використовується для обчисленні пенсії від 04.12.2018р. №06/2-1073; виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб Донецької народної республіки від 30.03.2015р. з відомостями про Державне підприємство «Торезантрацит»; архівної копії наказу шахти «Донецька» від 21.12.1994р. №852; архівна копія наказу ДП «Торезантрацит» від 27.07.2007р. №140.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 21.03.2019 року звернувся до Інгульського об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1, відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач отримав рішення Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області від 15.05.2019 року №55/4 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Після чого, позивач 13.06.2019 року звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1. Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області від 21.06.2019 року №39/03.19-р. відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на підземних роботах. Вважає вказані рішення протиправними, оскільки набув право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 та має понад 10 років стажу роботи із шкідливими та важками умовами праці. Пільговий стаж роботи за спірний період підтверджений належними первинними документами, які подавались до пенсійного органу.

Ухвалою суду від 13.08.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

23.08.2019 року на виконаня ухвали суду від 13.08.2019 року позивачем до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надано інформацію про місцезнаходження оригіналів доказів, копії яких додані до позовної заяви.

Ухвалою від 09.09.2019 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/2471/19 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27.09.2019 року за вх. № 15258 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшло клопотання про заміну відповідача по справі № 400/2471/19 з Інгульського об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на його правонаступника - Головне управління пенсійного фонду України в Миколаївській області.

27.09.2019 року за вх. № 15257 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що оскаржувані рішення є правомірними, оскільки пільговий стаж ОСОБА_1 по списку №1 становить 5 років 3 місяці 17 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №1.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 01.10.2019 року, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 01.10.2019 року, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Заяв чи клопотань до суду не надходило.

Ухвалою від 08.11.2019 року суд замінив відповідача 1 - Інгульське об`єднане управління пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області його правонаступником - Головним управління пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Суд клопотання позивача задовольнив та ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Інгульського ОУПФУ м. Миколаєва 21.03.2019 року із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1, згідно ст.114 розділу ХІУ-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058), внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

До заяви позивачем додано: копії паспорту та картки платника податку; копію трудової книжки від 18.05.1989 року; копію військового квитка від 24.06.1987 року НОМЕР_1 .

Рішенням Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області від 15.05.2019 року № 55/4 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на підземних роботах.

13.06.2019 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону № 1058 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

До заяви позивачем було додано: паспорт; картку платника податків; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19.12.2018 року№ 4802-; трудову книжку НОМЕР_3; військовий квиток НОМЕР_1 ; архівну довідку від 06.03.2019 року № 08.1-07.-07/2189; довідки від 04.12.2018 року № 06/2-1072, № 06/2-1073; копії наказів від 21.12.1994 року № 852, від 13.01.2000 року № 19, від 27.07.2007 року № 140;

копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб; індивідуальні відомості про застраховану особу на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до записів трудової книжки, позивач працював з 02.03.1992 року підземним учнем гірничого в шахті «Донецька» виробничого об`єднання «Торезантрацит», з 08.03.1992 року по 08.04.1992 року - проходження курсів підземного гірничого на базі філії учбово-курсового комбінату «Торезантрацит»; з 09.04.1992 року - підземним гірничим; з 21.09.1994 року - підземним заступником начальника дільниці; з 27.02.1996 року - підземним гірничим, з 01.04.1996 року - підземним гірничим майстром; з 13.05.1998 року - підземним електрослюсарем.

ДП «Торезантрацит» відокремленого підрозділу «Управління допоміжного виробництва» міністерства вугілля і енергетики» (м.Торез, Донецька Народна Республіка) видано Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.12.2018 року № 06/2- 1072 та довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 04.12.2018 року № 06/2- 1073 - за періоди з 02.03.1992 року по 31.12.1992 року та з 01.01.1998 року по 30.06.2000 року.

Згідно із записами в трудовій книжці позивача про роботу загальний трудовий стаж складає 27 років 5 місяців 04 дні.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 21.06.2019 року № 39/03.19-р ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на підземних роботах. Вказане рішення мотивоване тим, що під час обрахування пільгового стажу ОСОБА_1 пенсійним органом не було взято до уваги довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.12.2018 року № 06/2-1072 та довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 04.12.2018 року № 06/2-1073, оскільки вказані довідки видані ДП "Торезантрацит" відокремленого підрозділу "Управління допоміжного виробництва" Міністерства вугілля і енергетики (м. Торез, Донецька Народна Республіка), в зв`язку з чим є недійсними та не створюють правових наслідків.

Позивач не погодившись з рішеннями відповідача від 15.05.2019 року № 55/4 та рішення від 21.06.2019 року № 39/03,19-р. звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788-XII.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ч.3 ст.114 Закону № 1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.

Згідно ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004), а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058 (до 01.01.2004), тобто відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХП (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок) пунктом 1 якого визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 цього порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом положень пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зазначені правові норми свідчать, що пільговий стаж особи обчислюється на підставі записів трудової книжки, уточнюючих довідок про пільговий характер роботи та з урахуванням результатів атестації робочих місць за умовами праці.

Судом встановлено, що з метою підтвердження наявного трудового стажу позивачем було подано до пенсійного органу трудову книжку, індивідуальні відомості про застраховану особу, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.12.2018 року № 06/2- 1072, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 04.12.2018 року № 06/2- 1073 - за періоди з 02.03.1992 року по 31.12.1992 року та з 01.01.1998 року по 30.06.2000 року», архівну довідку від 06.03.2019 року № 08.1-07.-07/2189.

Інформація наявна у поданих до пенсійного орану документах свідчить, що позивач у період з 02.03.1992 року працював підземним учнем гірничого в шахті «Донецька» виробничого об`єднання «Торезантрацит», з 08.03.1992 року по 08.04.1992 року - проходження курсів підземного гірничого на базі філії учбово-курсового комбінату «Торезантрацит»; з 09.04.1992 року - підземним гірничим; з 21.09.1994 року - підземним заступником начальника дільниці; з 27.02.1996 року - підземним гірничим, з 01.04.1996 року - підземним гірничим майстром; з 13.05.1998 року - підземним електрослюсарем.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працював в шахті «Донецька» підземним робітником з 03.03.1992р. по 07.03.1992р., з 09.04.1992р. по 11.05.2001р. та електрослюсарем підземним в шахті з 23.05.2001р. по 01.08.2004р.

Для підтвердження факту наявності стажу на підземних роботах додатково ОСОБА_1 було надано до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської уточнюючі довідки та інші документи, що підтверджують його трудові відносини в період з 03.03.1992р. по 01.08.2004р., а саме:

- довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.12.2018 року №06/2-1072, що видана відокремленим підрозділом управлінням допоміжного виробництва державного підприємства «Торезантрацит», що підпорядковане Міністерству вугілля та енергетики Донецької народної республіки: довідка про реорганізацію шахти «Донецька» треста «Торезантрацит» від 04.12.2018р. №06/2-1072;

- довідку про заробіток з 1992 року по 2000 року, що використовується для обчисленні пенсії від 04.12.2018 року №06/2-1073, що видана відокремленим підрозділом управлінням допоміжного виробництва державного підприємства «Торезантрацит», що підпорядковане Міністерству вугілля та енергетики Донецької народної республіки; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб Донецької народної республіки від 30.03.2015р. з відомостями про Державне підприємство «Торезантрацит»;

- архівну копію наказу шахти «Донецька» від 21.12.1994 року №852;

архівну копію наказу ДП «Торезантрацит» від 27.07.2007 року №140;

- довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.11.2018 року №11/28/01, видану ПрАТ «Ремовуголь»;

- виписку з наказу ПрАТ «Ремовуголь» від 17.07.2001 року №24;

- довідку про перейменування ЗАТ «Ремовуголь» в ПрАТ «Ремовуголь» від 28.04.2011 року.

За вказаних обставин, суд доходить висновку, що записи у трудовій книжці та інформація наявна у довідках, які містяться у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача у період з 03.03.1992 року по 01.08.2004 року за Списком № 1, що надає право на включення цього періоду (12 років 4 місяці 20 днів) до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо доводів скаржника про те, що уточнюючі довідки видані підприємствами, які знаходяться на окупованій території, а тому відомості зазначені у них є недійсними, слід зазначити наступне.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, м. Сніжне та м. Торез Донецької області відносяться до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII) тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону № 1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На підставі частини першої статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно із статтею 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.

Згідно із частинами першою - третьою статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з цим, суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

Згідно інформації з офіційного сайту Міністерства юстиції України ДП «Торезантрацит» та ДП «Сніжнеантрацит» створені та зареєстровані у порядку передбаченому законодавством України. Доказів перереєстрації цих підприємств на окупованій території України відповідачем суду не надано.

Отже, позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для призначення пенсії.

Те, що Головне управління Пенсійного фонду України через проведення АТО позбавлене можливості провести перевірку відповідності запису довідки первинним документам, не повинно покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідка містить усі необхідні відомості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 23 січня 2018 року у справі № 583/392/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 234/3038/17, від 11 грудня 2018 у справі №360/1628/17.

Крім того, періоди та характер роботи позивача, зазначені у довідках ДП «Торезантрацит» та ДП «Сніжнеантрацит» кореспондується із записами в трудовій книжці позивача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив в призначенні пенсії за віком позивачу.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пп.2-4 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема про: - визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; - визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; - визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи те, що в досліджуваних правовідносинах встановлено, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача на підставі ч.2 ст.9 КАС України та встановити позивачу належний спосіб захисту порушених прав та інтересів шляхом: зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пільговий стаж роботи за Списком №1 з 02.03.1992 року по 31.12.1998 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 21.03.2019 року.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) про визнання протиправним та скасування рішення від 15.05.2019 р. № 55/4 та рішення від 21.06.2019 р. № 39/03,19-р.; зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Інгульського об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Миколаєві Миколаївської області від 15.05.2019 року №55/4 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області від 21.06.2019 року №39/03.19-р. про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пільговий стаж роботи за Списком №1 з 02.03.1992 року по 31.12.1998 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 21.03.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1921, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 08.11.2019 року.

Суддя Г. В. Лебедєва