Справа № 640/14586/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства культури України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Релігійної організації «Київська Патріархія Української Православної Церкви Київського Патріархату» до Міністерства культури України, треті особи - Міністерство юстиції України, ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування відомостей, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року Релігійна організація «Київська Патріархія Української Православної Церкви Київського Патріархату» (далі - Позивач, Київська патріархія УПЦ КП) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства культури України (далі - Відповідач, Мінкультури України) про визнання протиправними та скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії, вчинені стосовно Київської патріархії УПЦ КП (22894788), а саме:

- від 29.07.2019 року внесення до відомостей про Київську патріархію УПЦ КП (22894788) інформації, що вона перебуває в стані припинення;

- від 29.07.2019 року внесення відомостей про Київську патріархію УПЦ КП (22894788) інформації про ОСОБА_1 як про голову комісії з припинення або ліквідатора.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.08.2019 року відкрито провадження у справі та залучено до участі у справі Міністерство юстиції України (далі - Третя особа-1, Мін`юст України) та ОСОБА_1 (далі - Третя особа-2, ОСОБА_1 ) в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Крім того, у вересні 2019 року Київською патріархією УПЦ КП подано клопотання про забезпечення позову, в якому остання просила:

- заборонити ОСОБА_1 як голові комісії з припинення або ліквідатору Київської патріархії УПЦ КП (22894788) або іншим особам за його довіреністю вчиняти будь-які дії щодо управління та розпорядження майном Київської патріархії УПЦ КП;

- заборонити ОСОБА_1 як голові комісії з припинення або ліквідатору Київської патріархії УПЦ КП (22894788) або іншим особам за його довіреністю вчиняти будь-які дії щодо припинення або ліквідації Київської патріархії УПЦ КП.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2019 року заяву про забезпечення позову задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що у разі прийняття відповідних рішень або вчинення певних дій ОСОБА_1 як ліквідатором Київської патріархії УПЦ КП, спрямованих на усунення від володіння, користування та розпорядження майном Позивача, значно ускладниться виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог Київської патріархії УПЦ КП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову від 02.09.2019 року. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, в оскаржуваній ухвалі відсутні будь-які мотиви її прийняття, по-друге, доданий до клопотання про забезпечення позову лист Патріарха Київського і всієї Руси-України Філарета щодо усунення порушень є особистою думкою особи і не може жодним чином підтверджувати будь-які обставини, по-третє, прийнятий протокол засідання ліквідаційної комісії Київської патріархії УПЦ КП не обмежує законних представників здійснювати захист прав та інтересів Позивача, по-четверте, визначені заходи забезпечення позову жодним чином не узгоджуються з предметом позову, по-п`яте, вжиті заходи забезпечення позову є фактично вирішенням спору, по-шосте, заява про забезпечення позову подана та підписана адвокатом від імені Київської патріархії УПЦ КП на підставі договору про надання правової допомоги від 01.08.2019 року, у той час як належним підписантом від імені Позивача станом на 01.08.2019 року є ОСОБА_2 , який відповідний договір не підписував.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.10.2019 року.

Крім того, не погоджуючись зі згаданою ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва, Мінкультури України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її. Свої доводи обґрунтовує тим, що остання є невмотивованою з огляду на відсутність у ній вказівок на правові підстави її прийняття.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.10.2019 року.

У межах встановленого строку відзиву на апеляційні скарги подано не було.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2019 року визнано необґрунтованим відвід складу колегії; зупинено провадження у даній справі до вирішення заявленого відводу у порядку ст. 40 КАС України; передано справу №640/14586/19 для визначення за допомогою автоматизованої системи документообігу суду судді, що вирішуватиме питання про відвід.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2019 року відмовлено у задоволенні заяви Київської патріархії УПЦ КП про відвід колегії суддів Степанюка А.Г., Губської Л.В., Епель О.В..

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 року поновлено апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засідання на 11.11.2019 року.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в останній, не заперечуючи при цьому проти задоволення апеляційної скарги Мінкультури України.

У свою чергу, представник Відповідача, наполягаючи на задоволенні власної апеляційної скарги з викладених у ній доводів і підстав, підтримав також вимог апеляційної скарги Третьої особи-2.

Представник Позивача підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, заборони заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, Київська патріархія УПЦ КП наголошувала на тому, що користуючись відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 взяв під контроль всі рахунку Київської патріархії УПЦ КП, а також розпочав вчинення дій, спрямованих на недопущення захисту прав та інтересів Київської патріархії УПЦ КП в будь-якому порядку. При цьому, на переконання заявника, відсутність заборони ОСОБА_1 вчиняти дії від імені Київської патріархії УПЦ КП може призвести до неможливості відновлення порушених прав останньої внаслідок фактичного позбавлення майна та припинення особи Київської патріархії УПЦ КП.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що належних і допустимих доказів, що Київська патріархія УПЦ КП у випадку задоволення позову не буде взмозі реалізувати право на виконання рішення суду, матеріали клопотання та доданих до нього документів не містять. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що викладені в адресованому ПАТ «Державний Ощадбанк України» листі Патріарха Київського і всієї Руси-України від 21.08.2019 року №297 твердження щодо незаконного заволодіння коштами Київської патріархії УПЦ КП є особистими припущеннями особи, які належними і допустимими доказами не підтверджуються. При цьому, як вірно зауважив ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, у межах даної справи не вирішується спір щодо майна, що було залишено поза увагою суду першої інстанції.

Колегією суддів враховується, що у постанові від 06.02.2019 року у справі № 826/13306/18 Верховний Суд підкреслив, що рішення суду за позовами про визнання протиправним та скасування рішення не потребують виконання. Їх значення полягає у констатації факту правомірності оскаржуваного рішення і позбавлення його правових наслідків шляхом скасування. Тому у справі за таким позовом не може бути ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. Отже і заходів забезпечення позову вони не потребують.

Відтак, на переконання судової колегії, Яременко О.В. у своїй апеляційній скарзі обґрунтовано підкреслив на неподанні Київською патріархією УПЦ КП жодних доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам та інтересам до ухвалення рішення у даній справі. Крім того, на переконання суду апеляційної інстанції, викладені вище обставини свідчать про відсутність належного обґрунтування того, що захист прав та інтересів Київської патріархії УПЦ КП стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Як було зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, передумовою вжиття заходів забезпечення позову є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, враховуючи що, як вірно підкреслено ОСОБА_1. та Мінкультури України, Позивачем належним чином не обґрунтовано та не доведено, що до ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам Київської патріархії УПЦ КП, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а без забезпечення позову буде неможливо виконати рішення суду, Окружний адміністративний суд міста Києва прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас, твердження ОСОБА_1 про обґрунтованість призначення його головою комісії з припинення/ліквідатором Київської патріархії УПЦ КП не можуть бути предметом дослідження на стадії вирішення питання про забезпечення позову та охоплюються предметом доказування у даній справі під час її розгляду по суті.

Щодо посилання ОСОБА_1 про відсутність в адвоката Симончука О.М. повноважень на подання та підписання клопотання про забезпечення позову від імені Київської патріархії УПЦ КП на підставі договору про надання правової допомоги від 01.08.2019 року з огляду на те, що станом на 01.08.2019 року єдиним підписантом від імені Київської патріархії УПЦ КП був лише ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що, у випадку відповідності ордеру на надання правової допомоги серії КС №572971 вимогам чинного законодавства у суду були відсутні правові підстави для додаткової перевірки зазначених у ньому відомостей.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України у згаданій редакції визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали не врахував відсутність зазначення Позивачем належного обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та наслідків таких заходів для заінтересованих осіб.

Керуючись ст. ст. 150-151, 242-244, 250, 308, 310, 312, 315, 317, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства культури України - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року - скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання Релігійної організації «Київська Патріархія Української Православної Церкви Київського Патріархату» про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 11» листопада 2019 року.