Справа № 2040/7400/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 листопада 2019 р. Справа № 2040/7400/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Судді-доповідача: Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 року по справі № 2040/7400/18

за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал"

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання незаконним та протиправним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 року задоволено позов Комунального підприємства "Харківводоканал" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання незаконним та протиправним податкового повідомлення-рішення.

На зазначене рішення суду Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби подано апеляційну скаргу.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 р. відмовлено апелянту в поновленні строку на апеляційне оскарження вказаного вище судового рішення, апеляційна скарга була залишена без руху, через пропуск строку на звернення з апеляційною скаргою та наданий строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду клопотання (заяви) про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску строку та надання інших доказів на їх обґрунтування.

Копії зазначених ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 р. отримані Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби 04.10.2019 року відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 р. Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Дослідивши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Так, повний текст оскаржуваного рішення виготовлений 23.11.2018 року, копія вказаного рішення отримана Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби 29.11.2018 року.

Апеляційну скаргу подано Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби до суду 13.09.2019 року, тобто з порушенням строків на апеляційне оскарження судового рішення.

При цьому, заява про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження обґрунтована тим, що Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби своєчасно подано апеляційну скаргу в межах строків на апеляційне оскарження, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, але повернуто у зв`язку із невиконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: через несплату судового збору.

Так, 14.12.2018 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби подано первинну апеляційну скаргу на оскаржуване рішення від 15.11.2018 року та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2018 року апеляційна скарга була залишена без руху.

В подальшому, відповідною ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2019 року за клопотанням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби строк для усунення недоліків апеляційної скарги був продовжений.

05.02.2019 року відповідачем повторно надано клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, однак ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2019 року апеляційна скарга була повернута заявнику.

Обґрунтовуючи клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги та поновлення строку на апеляційне оскарження відповідач додатково просить врахувати, що заявник є структурним підрозділом Офісу великих платників Державної фіскальної служби без самостійного бюджету. Харківське управління Офісу великих платників податків своєчасно звернулось до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо сплати судового збору доповідною запискою № 70454/28-10-50-05-15 від 20.11.2018 року (до подання апеляційної скарги вперше), однак сплата коштів своєчасно не відбувалась.

З моменту подання апеляційної скарги, Офіс був позбавлений можливості провести сплату судового збору за подання апеляційної скарги з огляду на здійсненням органом Казначейства безспірного списання коштів, що обліковуються на рахунку бюджетної установи за кодом економічної класифікації видатків 2800 «Інші поточні видатки», за яким здійснюються видатки, зокрема, на відшкодування судових витрат.

З метою отримання коштів для забезпечення оскарження судових рішень, Офіс звертався з пропозиціями до Державної фіскальної служби України, зокрема листами № 2494/8/28-10-10-10-02 від 16.04.2019 року, № 3680/8/28-10-10-02 від 07.06.2019 року.

У період з грудня 2018 по серпень 2019 Офіс був позбавлений можливості здійснити сплату судового збору з рахунків Офісу ВПП ДФС, оскільки, відповідно до повідомлень від Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі про зупинення операції з бюджетними коштами, у зв`язку із виконавчими провадженнями відносно Офісу щодо безспірних списань коштів з рахунків та до надання інформації, що може вплинути на процес безспірного списання коштів зупинено операції бюджетними коштами за всіма рахунками, кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету та економічної класифікації видатків бюджету, крім захищених видатків, визначених Бюджетним кодексом України. Відновлення операцій з бюджетними коштами відбувається протягом п`яти робочих днів, за умови надання інформації про безспірне списання коштів.

Фактично, до Харківського управління платіжне доручення № 2370 від 28.08.2019 року про сплату судового збору від Офісу великих платників податків ДФС надійшло лише 06.09.2019 року, відповідно до копії експрес-накладної Нової Пошти № 5681 від 06.09.2019 року. Відправлення від Офісу великих платників податків ДФС отримано фахівцями Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС у м. Харкові 06.06.2019 р. Після чого Офісом повторно подано апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В силу ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України" (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності".

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Осман проти Сполученого Королівства" зазначено, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, "якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою" (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94).

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Існування процесуальних строків на оскарження судових рішень зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.

Слід вказати, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 19.06.2001 року справі Креуз проти Польщі право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України, однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб`єктами, що реалізують свою владну компетенцію, при цьому положеннями Закону України Про судовий збір не наділені пільгами зі сплати судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 Інші поточні платежі, розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Отже, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 74 рішення Європейського Суду з прав людини Лелас проти Хорватії держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі Рисовський проти України Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що …у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб….

Отже, виходячи з принципу належного урядування, державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

З огляду на викладене, довготривала процедура погодження та сплати судового збору чи відсутність коштів у державного органу на сплату судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17, від 19.02.2019 року по справі № 820/2921/17.

Колегія суддів зазначає, що Офісу великих платників податків ДФС було достаменно відомо про прийняття рішення, що ним оскаржується, але не дотримано порядку при первинному поданні апеляційної скарги 14.12.2018 року, а саме не надано документу про сплату судового збору, що було перешкодою для відкриття апеляційного провадження та підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

При цьому відповідачу надавався достатній строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги, які ним своєчасно не були виконані, що стало підставою для повернення апеляційної скарги заявнику.

В подальшому Офісом великих платників податків ДФС судовий збір за подання даної апеляційної скарги сплачений лише 28.08.2019 року.

Та обставина, що вперше апеляційну скаргу було подано у строк, встановлений статтею 295 КАС України, не є підставою вважати пропуск строку поважним, оскільки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.

При цьому, надані відповідачем повідомлення щодо необхідності здійснення безспірного списання коштів свідчить про обов`язок відповідача вчинити дії щодо сплати грошових коштів, а не підтверджують відсутність коштів на рахунках, не містять даних щодо застосування зупинення операцій з бюджетними коштами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує на відсутність підстав для задоволення клопотання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про поновлення процесуального строку для подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин, відповідно до вимог п. 4 ч. 1, ч. 3 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне прийняти рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про поновлення строку на апеляційне оскарження - залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 року по справі № 2040/7400/18 за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання незаконним та протиправним податкового повідомлення-рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її подписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов