Справа № 826/2679/16
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 826/2679/16

адміністративне провадження № К/9901/7195/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Єзерова А. А., Чиркіна С. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні Інвестиції» на постанови Окружного адміністративного суду м. Києва (у складі головуючого судді Арсірія Р. О.) від 23 жовтня 2017 року та Київського апеляційного адміністративного суду (колегія у складі головуючого судді Кузьменка В. В., суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.) від 21 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні Інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні Інвестиції» Волощука І. Г. (далі - Уповноважена особа Фонду), у якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду, оформлене наказом від 13 листопада 2015 року № 56/1-ОС, у частині визнання нікчемним правочину (транзакції) від 17 вересня 2015 року щодо перерахування коштів в сумі 200 000, 00 грн на поточний рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 та застосування наслідків нікчемності правочину;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, Фонд) додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Національні інвестиції» (далі - ПАТ «Банк «Національні інвестиції», у розмірі 200 000,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідач протиправно не включив її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» за рахунок Фонду.

Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 23 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року, адміністративний позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував рішення Уповноваженої особи Фонду в частині визнання нікчемним правочину щодо перерахування коштів в сумі 200 000,00 грн на поточний рахунок № НОМЕР_1 та договору № 28701980/11/Т банківського рахунку фізичної особи від 15 вересня 2015 року, оформлене наказом від 13 листопада 2015 року № 56/1-ос. Визнав протиправними дії Уповноваженої особи щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Банк «Національні інвестиції», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО. Зобов`язав Уповноважену особу Фонду включити до переліку вкладників ПАТ «Банк «Національні інвестиції», які мають право на відшкодування коштів за договором банківського рахунку фізичної особи від 15 вересня 2015 року № 28701980/11/Т за рахунок Фонду. Зобов`язав Уповноважену особу Фонду подати до ФГВФО додаткову інформацію про ОСОБА_1 , як вкладника, якій необхідно здійснити виплату відшкодування на підставі договору банківського рахунку фізичної особи від 15 вересня 2015 року № 28701980/11/Т за рахунок Фонду.

Не погодившись з такими судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, у січні 2018 року ПАТ «Банк «Національні Інвестиції» (ліквідація) подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просило скасувати постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року і ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач зазначив, що суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального та процесуального права і не дослідили належним чином усі обставини справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 01 лютого 2018 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою, а ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року дану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.

15 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Національні інвестиції» укладено договір банківського рахунку фізичної особи № 28701980/11/Т, згідно з яким банк відкрив клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній та/або іноземній валюті та здійснював його розрахункове та касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та умов цього договору.

17 вересня 2015 року на рахунок позивачки № НОМЕР_1 надійшли грошові кошти в розмірі 200 000,00 грн шляхом переказу коштів із призначенням платежу: повернення безвідсоткової позики згідно з договором позики від 10 березня 2015 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою по особовому рахунку за період з 15 по 18 вересня 2015 року.

Крім того, у матеріалах справи міститься копія зазначеного вище договору позики від 10 березня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) на суму позики 300 000,00 грн у строк на 12 місяців з моменту реальної передачі всієї грошової суми.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 613 «Про віднесення ПАТ «Банк «Національні Інвестиції» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 172 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Національні Інвестиції» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», відповідно до якого в банку було запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Національні Інвестиції», визначені ст. 37-39 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI), начальнику відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волощуку І. Г.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 01 грудня 2015 року № 853 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Національні Інвестиції» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 02 грудня 2015 року № 214 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Національні Інвестиції» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації банку, призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано начальнику відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волощуку І. Г. всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк «Національні Інвестиції» на два роки (з 03 грудня 2015 року до 02 грудня 2017 року включно).

Судами попередніх інстанцій також установлено, що 13 листопада 2015 року Уповноважена особа Фонду на підставі п. 3 ч. 2 та п. 2 ч. 3 ст. 37 Закону № 4452-VI і висновків Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб від 11 листопада 2015 року видала Наказ № 56/1-ос «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)», згідно з яким було визнано операції, правочини, договори, перелік яких наведено в Додатку № 1, нікчемними в порядку, передбаченому п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

З матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2015 року Уповноважена особа Фонду повідомила ОСОБА_1 про нікчемність правочину від 17 вересня 2015 року щодо перерахунку грошових коштів в сумі 200 000,00 грн за платіжним дорученням з поточного рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_2 , відкритого в ПАТ «Банк «Національні інвестиції», на поточний рахунок позивачки № НОМЕР_1 .

Крім того, відповідач повідомив ОСОБА_1 про визнання нікчемним договору банківського рахунку від 15 вересня 2015 року № 28701980/11/Т, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Національні інвестиції».

Вважаючи, що відповідач протиправно не включив її до переліку вкладників ПАТ «Банк «Національні Інвестиції», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.

Судові рішення, ухвалені за результатом розгляду цього позову, є предметом касаційного перегляду в даній справі.

Проаналізувавши наведені в касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і заслухавши суддю-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов таких висновків.

Приймаючи оскаржувані рішення, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що договір банківського рахунку від 15 вересня 2015 року № 28701980/11/Т укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Національні інвестиції» до початку процедури ліквідації банку. Крім того, Уповноважена особа Фонду не довела наявності правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк «Національні інвестиції», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО. Крім того, суд зазначив, що матеріали справи містять відповідним чином оформлену копію платіжних доручень від 05 лютого 2015 року, які підтверджують факт зарахування коштів в сумі 195 000,00 грн та в сумі 5 000,00 грн на вкладний (депозитний) рахунок позивачки згідно з умовами Депозитного договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом № 4452-VI.

Відповідно до п. 3, 4 ст. 2 Закону № 4452-VI, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 ст. 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду і має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов`язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

За змістом ч. 1 ст. 26 вказаного Закону ФГВФО гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частинами 1- 3 ст. 27 Закону № 4452-VI передбачено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № 2121-III) - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Отже, з урахуванням вищевказаних приписів Закону № 4452-VI право на відшкодування грошових коштів в межах гарантованої суми грошових коштів має вкладник банку, а саме: фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку, або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону).

Гарантії Фонду є формою участі держави у системі гарантування вкладів фізичних осіб, передбаченої Законом № 4452-VI для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії ФГВФО чи Уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (ст. 2, 25 цього Закону).

Аналіз наведених вище законодавчих норм дає підстави дійти висновку, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200 000,00 грн.

Отже, Закон № 4452-VI пов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення Уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку рахунків, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру відшкодувань вкладникам, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, відповідно до складеного Уповноваженою особою Фонду переліку рахунків.

Згідно з п. 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення № 14) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання ФГВФО рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п. 4- 6 ч. 4 ст. 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики ФГВФО, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до п. 2, 3 розділу IV Положення № 14 Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Підставою для поширення на особу гарантій щодо відшкодування вкладу за рахунок Фонду, передбачених Законом № 4452-VI, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника в особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту) чи банківського рахунку або які є власниками іменного депозитного сертифіката.

Таким чином, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI підпадають особи, які є вкладниками в розумінні приписів ст. 2 цього Закону, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а та від 27 лютого 2019 року у справі № 826/9960/15.

Колегія суддів звертає увагу, що укладення договору банківського рахунку фізичної особи між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Національні інвестиції» від 15 вересня 2015 року № 28701980/11/Т й зарахування коштів на рахунок позивачки № НОМЕР_1 відбулося до початку віднесення ПАТ «Банк «Національні інвестиції» до категорії неплатоспроможних та запровадження в ньому тимчасової адміністрації (02 грудня 2015 року).

Отже, грошові кошти на банківському рахунку ОСОБА_1 , відкритому в ПАТ «Банк «Національні інвестиції», розміщено до запровадження тимчасової адміністрації, а тому на позивачку поширюються гарантії Фонду на відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI. При цьому, Уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивачки до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

Колегія суддів також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення ОСОБА_1 порядку укладення зазначеного вище договору банківського рахунку, а також щодо фактичного невнесення позивачкою грошових коштів на свій рахунок за цим договором.

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією судів попередніх інстанцій, які дійшли правильного висновку, що позивачка є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про неї, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії, дає підстави для зобов`язання Уповноваженої особи Фонду подати ФГВФО додаткову інформацію про ОСОБА_1 , як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом у банку за рахунок Фонду.

Водночас, Окружний адміністративний суд м. Києва, з висновком якого погодився й Київський апеляційний адміністративний суд, визнаючи протиправним та скасовуючи рішення Уповноваженої особи Фонду в частині визнання нікчемним правочину щодо перерахування коштів в сумі 200 000,00 грн на поточний рахунок позивачки № НОМЕР_1 та договору банківського рахунку фізичної особи від 15 вересня 2015 року № 28701980/11/Т, оформлене наказом від 13 листопада 2015 року № 56/1-ос, виходив з того, що спір в цій частині є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів не погоджується з такою позицією судів попередніх інстанцій і, вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, у межах якої має розглядатись ця справа, виходить з такого.

Згідно із ч. 1, 2 та 10 ст. 38 Закону № 4452-VI Фонд (Уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст. 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його Уповноважена особа чи Банк не наділені повноваженнями визнавати їх нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не рішення Уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ «Банк «Національні інвестиції» і видане згадане рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення Уповноваженої особи не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Відповідна правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа № 910/12294/16) та від 16 травня 2018 року (справа № 910/24198/16).

Оскільки вказане рішення є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, воно не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), жодні права яких не можуть порушуватися унаслідок прийняття цього рішення. Тобто права позивачки в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Отже, встановлена правова природа згаданого рішення унеможливлює здійснення судового розгляду (у тому числі в господарських судах) щодо визнання його недійсним, а тому постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року щодо визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду про визнання нікчемним правочину щодо перерахування коштів в сумі 200 000,00 грн на поточний рахунок позивачки № НОМЕР_1 та договору банківського рахунку фізичної особи від 15 вересня 2015 року № 28701980/11/Т, оформлене наказом від 13 листопада 2015 року № 56/1-ос, підлягає скасуванню, а провадження у цій частині - закриттю.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанцій частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Частиною 1 ст. 354 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку частково і закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених ст. 238 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених ст. 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні Інвестиції» задовольнити частково.

Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року в частині скасування рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні Інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича про визнання нікчемним правочину щодо перерахування коштів в сумі 200 000,00 грн на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та договору банківського рахунку фізичної особи від 15 вересня 2015 року № 28701980/11/Т, оформлене наказом від 13 листопада 2015 року № 56/1-ос, - скасувати, провадження в цій частині закрити.

У решті постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Саприкіна

Судді

А. А. Єзеров

С. М. Чиркін