Справа № 640/20920/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 листопада 2019 року № 640/20920/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомОСОБА_1
До Третя особаГоловного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач/ ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі-відповідач) про визнання неправомірним рішення відповідача від 25.06.2018 р. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 759/4140/15-а, виданого Святошинським районним судом м. Києва на виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва в адміністративній справі № 759/4140/15-а від 27.05.2016 р. та скасування постанови відповідача від 25.06.2018 р. про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання його невідкладно виконати виконавчий документ - виконавчий лист № 759/4140/15-а, виданий Святошинським районним судом м. Києва на виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва в адміністративній справі № 759/4140/15-а від 27.05.2016 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.01.2019 року суд визнав подану заяву і додані до неї матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, встановлено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2019 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі-третя особа/ГУ ПФУ у м. Києві).

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження № 52837022 від 25.06.2018 р., є передчасною, оскільки постанова Святошинського районного суду м. Києва в адміністративній справі № 759/4140/15-а від 27.05.2016 р. не виконана.

Відповідач у письмовому відзиві на позов вказав на відповідність оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до частин 1-3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Як зазначено позивачем, про порушення своїх прав, останньому стало відомо 28.06.2018 р., однак за захистом своїх прав позивач звернувся до Святошинського районного суду міста Києва, яким у зв`язку з помилковим визначенням судочинства у відкритті провадження було відмовлено.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Третя особа письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не направила.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 27.05.2016 р. по справі № 759/4140/15-а зобов`язано Правобережне об`єднане управління пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , як особі льотного екіпажу повітряних суден цивільної авіації, відповідно до її середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років, одержуваного перед її припиненням у розмірі передбаченому ч.1-3,6, ст.ст.19,21 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно п.п.6,7-б,в Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року №418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації льотного-випробувального складу» починаючи з 07 липня 2008 року, з урахуванням вже виплачених сум і заборгованості.

02.11.2016 р. Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 759/4140/15-а.

09.11.2016 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковським Т.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52837022 з примусового виконання виконавчого листа № 759/4140/15-а, виданого Святошинським районним судом м. Києва 02.11.2016 р. про зобов`язання Правобережного об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , як особі льотного екіпажу повітряних суден цивільної авіації, відповідно до її середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років, одержуваного перед її припиненням у розмірі передбаченому ч.1-3,6, ст.ст.19,21 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно п.п.6,7-б,в Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року №418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації льотного-випробувального складу» починаючи з 07 липня 2008 року, з урахуванням вже виплачених сум і заборгованості.

25.06.2018 р. відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 52837022 з підстав виконання рішення суду.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, забезпечення права на оскарження рішень дій чи бездіяльності виконавців.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець, зокрема, зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований спеціальною нормою Закону України «Про виконавче провадження», а саме статтею 63 вказаного Закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Таким чином, перш ніж виносити постанову про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний перевірити виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) визнання боржника банкрутом;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Згідно із абзацом 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Зі змісту постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.06.2018 р. ВП № 52837022 вбачається, що підставою для закінчення виконавчого провадження стали листи, які надійшли від Правобережного об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 16.06.2017 р. № 19307/02-21 та від 31.10.2017 р. № 580/36/14, якими повідомлено про виконання рішення суду в повному обсязі.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду завірених належним чином копій матеріалів виконавчої справи ВП № 52837022 та не наведено суду доказів наявності підстав для закриття виконавчого провадження ВП № 52837022.

Так, в матеріалах справи не міститься жодного підтвердження повного виконання виконавчого листа, виданого 02.11.2016 р. на виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва від 27.05.2016 р. по справі № 759/4140/15-а, у зв`язку із чим, суд доходить висновку про неповне виконання рішення, у зв`язку з чим постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.06.2018 р. № 52837022 винесена відповідачем передчасно, а відтак є протиправною та підлягає скасуванню.

Водночас, задовольнивши попередні вимоги та враховуючи, що внаслідок скасування постанови про закінчення виконавчого провадження виконавче провадження підлягає відновленню, під час здійснення якого державний виконавець зобов`язаний виконати вимоги виконавчого документа в повному обсязі, а отже права та інтереси позивача відновлюються в повному обсязі, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача невідкладно виконати виконавчий документ - виконавчий лист № 759/4140/15-а, виданий Святошинським районним судом м. Києва на виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва в адміністративній справі № 759/4140/15-а від 27.05.2016 р. задоволенню не підлягають.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині. Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх дій та правомірності рішення.

У відповідності до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 77, 139, 243-245, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича про закінчення виконавчого провадження від 25.06.2018 р. ВП № 52837022 з примусового виконання виконавчого листа № 759/4140/15-а, виданого Святошинським районним судом м. Києва на виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва в адміністративній справі № 759/4140/15-а від 27.05.2016 р.

В решті позову відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 384,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32; ).

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко