Справа № 520/11720/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 р. Справа № 520/11720/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача ОСОБА_1

представників відповідачів Биковченко Н.І., Синюшко С.О., Сафронова К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019, суддя Сліденко А.В., 61022, майдан Свободи, 6, Харків, повний текст складено 08.05.19 по справі № 520/11720/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області , Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області , Начальника Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області

про скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 ( далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області ( далі відповідач 1, Ліквідаційна комісія ГУ МВСУ в Харківській обл.), Головного управління Національної поліції в Харківській області ( далі відповідач 2, ГУ НП в Харківській обл.), Іванченка ОСОБА_2 ( далі Відповідач 3, ОСОБА_3 ) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

визнати незаконним та скасувати наказ ГУ МВСУ в Харківській області №75 о/с від 17.10.2018 року про звільнення, згідно з п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) та відповідно до ст. 64 «Г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у запас Збройних сил України майора міліції ОСОБА_1 (М-12226111), інспектора сектору кадрового забезпечення Київського районного відділу Харківського міського управління ГУ МВСУ в Харківській обл. з 17.10.2018;

поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського районного відділу Харківського міського управління ГУ МВСУ в Харківській області з 17.10.2018;

визнати протиправною бездіяльності начальника Київського районного відділу Харківського міського управління ГУ МВСУ в Харківській обл. - Іванченка ОСОБА_4 з приводу не передачі рапорту ОСОБА_1 від 03.11.2015 стосовно подальшого проходження служби в Національній поліції України на розгляд керівництва ГУ НП в Харківській обл.;

зобов`язати ГУ НП в Харківській обл. вирішити питання з приводу прийняття ОСОБА_1 до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВСУ в Харківській обл. в особі Ліквідаційної комісії №75 о/с від 17.10.2018.

Поновлено ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України з 18.10.2018.

Визнано протиправною бездіяльність начальника Київського районного відділу Харківського міського управління ГУМВСУ в Харківській обл. - Іванченка П. В. з приводу не передачі рапорту ОСОБА_1 від 03.11.2015 стосовно подальшого проходження служби в Національній поліції України на розгляд керівництва ГУ МВСУ в Харківській обл. та ГУ НП в Харківській обл.

Зобов`язано начальника Київського районного відділу Харківського міського управління ГУ МВСУ в Харківській обл. - Іванченка П. Во. відновити рапорт ОСОБА_1 від 03.11.2015 стосовно подальшого проходження служби в Національній поліції України шляхом одержання нового письмового документа та передати відновлений рапорт розгляд керівництва ГУ МВСУ в Харківській обл. та ГУ НП в Харківській обл.

Зобов`язано ГУ МВСУ в Харківській обл. та ГУ НП в Харківській обл. прийняти рішення по суті рапорту ОСОБА_1 від 03.11.2015 стосовно подальшого проходження служби в Національній поліції України.

Не погодившись з даним судовим рішенням відповідач 1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, не відповідність фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що 14.06.2018 позивачці було надіслано лист за вих. №4011/119/12/01-2018 та попереджено, що відповідно до ст. 49-2 КЗпП України та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ вона буде звільнена через скорочення штатів. Також роз`яснено, що Ліквідаційна комісія може вирішити питання щодо звільнення позивачки з органів внутрішніх справ за п.64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою КМУ №114 від 29.07.1991 ( далі Положення) у разі надання нею підтвердження про визнання її переможцем конкурсу на зайняття вакантної посади, що заміщується поліцейським.

Наказом ГУ МВСУ в Харківській обл. від 17.10.2018 №75 о/с позивач була звільнена зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України та п. 64 «г» Положення.

На адресу позивача лист з повідомленням про звільнення був направлений та отриманий останньою 20.10.2018. Тому апелянт вважає, що позивачкою пропущений строк звернення до суду, який встановлений Кодексом адміністративного судочинства України ( далі КАС України).

Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Київський районний відділ Харківського міського управління ГУ МВСУ в Харківській обл. з 12.06.2018 припинений. Між тим суд першої інстанції визнає протиправною бездіяльність начальника Київського районного відділу Харківського міського управління ГУ МВСУ в Харківській обл. ОСОБА_3 та зобов`язує його вчинити дії, відновити рапорт. На теперішній час полковник поліції ОСОБА_3 не є начальником Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській обл. не може вчиняти будь-які дії від імені начальника Київського районного відділу Харківського міського управління ГУ МВСУ в Харківській обл. так як така юридична особа ліквідована.

Також апелянт зазначив, що матеріали особової справи ОСОБА_1 містять рапорт ОСОБА_3 , написаний ним 4 роки тому, що позивач підлягає звільненню з органів внутрішніх справ, як особа, яка не бажає продовжувати службу в органах внутрішніх справ.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалася.

19.06.2019 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційна скарга відповідача 1 залишена без руху в зв`язку з не сплатою судового збору.

05.07.2019 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито провадження по справі №520/11720/18 за апеляційною скаргою Ліквідаційної комісії ГУ МВСУ в Харківській обл.

07.08.2019 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та справу призначено до апеляційного розгляду на 27.08.2019.

Представник ГУ НП в Харківській обл. в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав заяву про розгляд справи за його відсутність. В заяві зазначив про правдивість своїх показань, які надавав в якості свідка по справі №820/2640/18 ( а.с. 68 т.2).

З урахуванням положень ч.2 ст. 313 КАС України, розгляд справи проведено без відповідача 2 та відповідача 3.

Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, позивача, представника відповідача 1,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

Позивач з 24.04.2002 проходив безперервну публічну службу в органах внутрішніх справ України, з 09.11.2011 - на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. Має спеціальне звання - майор міліції.

З 08.12.2004 офіційно зареєстрованою адресою місця проживання заявника є АДРЕСА_1 (а.с. 97).

За наказом Харківського міського управління ГУ МВСУ в Харківській обл. від 13.03.2015 №28 о/с позивач перебував у відпустці по погляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку з 22.02.2015 по 30.09.2017.

20.03.2018 від ОСОБА_1 надійшов рапорт про надання відпустки по догляду за дитиною до досягненню нею віку 4 років.

26.03.2018 наказом ГУ МВС України в Харківській обл. №66 о/с позивачу надана відпустка для догляду за дитиною з 31.03.2018 до 01.10.2018.

Обставини проходження позивачем публічної служби в органах внутрішніх справ України досліджувались судами у межах справ №820/11945/15, №820/3791/16, №820/2640/18.

Так, у межах справи №820/11945/15 позивач заявляв вимоги про скасування наказу ГУ МВС України в Харківській області № 683 о/с в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 , інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ (яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років), за п. 64 п. «г» Положення з 06.11.2015 з органів внутрішніх справ та поновлення її в органах внутрішніх справ України на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ з 06.11.2015.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2016 скасовано наказ ГУ МВСУ в Харківській обл. №683 о/с від 06.11.2015 у частині звільнення ОСОБА_1 та поновлено останню на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській обл. з 06.11.2015.

У межах справи №820/3791/16 позивач заявляв вимоги про визнання протиправною відмови ГУ НП в Харківській обл., щодо переведення майора міліції ОСОБА_1 (М-122611), інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській обл. на службу до Національної поліції та зобов`язати ГУ НП в Харківській обл. прийняти на службу до поліції ОСОБА_1 на посаду рівнозначну посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській обл. шляхом видання наказу про призначення від 16.06.2016.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2016 (залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2016 та постановою Верховного Суду від 28.03.2018 ) у позові було відмовлено.

У межах справи №820/2640/18 позивач заявляв вимоги про визнання протиправними дій Ліквідаційної комісії ГУ МВСУ в Харківській обл. щодо недопущення майора міліції ОСОБА_1 , інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській обл. до виконання службових обов`язків та зобов`язання ГУ НП в Харківській обл. працевлаштувати на службу до поліції ОСОБА_1 на посаду рівнозначну займаній посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській обл. шляхом видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 (залишеною у силі постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 )закрито провадження у справі в частині зобов`язання ГУ НП в Харківській обл. працевлаштувати на службу до поліції ОСОБА_1 на посаду рівнозначну займаній посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській обл. шляхом видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 (залишеним у силі постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 ) у позові було відмовлено.

Окремо апеляційним адміністративним судом зазначено, що «В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було допитано у якості свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що у 2015 році був начальником Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. Йому, як керівнику, від співробітників відділу надавались рапорти щодо продовження служби в Національній поліції, серед наданих рапортів у період 3-4 листопада 2015 року був наданий і рапорт ОСОБА_1 щодо продовження її служби в Національній поліції, який, після накладення резолюції, було передано до співробітника кадрового апарату відділу.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним факт того, що позивач мала намір продовжувати службу в органах Національної поліції, про що склала відповідний рапорт та надала його безпосередньому керівнику, чим виконала вимоги Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ "Про Національну поліцію".

Крім того, колегія суддів критично відноситься до рапорту начальника Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 П.В. від 05.11.2018, в якому зазначено, що особи, які не бажають продовжити службу в Національній поліції, також подають відповідні рапорти заяви про звільнення з ОВС через скорочення штатів", оскільки складання відповідного рапорту не передбачено вимогами Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ "Про Національну поліцію".

Копія згаданого у судовому рішенні Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 рапорту від 03.11.2015 додана позивачем до матеріалів справи (а.с 70 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВСУ в Харківській обл. в особі Ліквідаційної комісії №75 о/с від 17.10.2018, поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України з 18.10.2018 та визнання протиправною бездіяльність начальника Київського районного відділу Харківського міського управління ГУМВСУ в Харківській обл. - Іванченка П. В. з приводу не передачі рапорту ОСОБА_1 від 03.11.2015 стосовно подальшого проходження служби в Національній поліції України на розгляд керівництва ГУ МВСУ в Харківській обл. та ГУ НП в Харківській обл. суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 в установленому законом порядку не повідомлена про майбутнє вивільнення та її звільнення відбулося до прийняття рішення по суті рапорту від 03.11.2015 з приводу подальшого проходження служби в Національній поліції України.

Колегія суддів з даними висновками суду першої інстанції погоджується частково та зазначає.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правовідносини з приводу проходження публічної служби в органах внутрішніх справ України були унормовані приписами Законом України «Про міліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України (затверджений Законом України від 22.02.2006 р. №3460-IV), Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Прогалини у нормативному регулюванні цих відносин можуть усуватись нормами Закону України «Про державну службу», Кодексу законів про працю, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про відпустки» тощо, але виключно в частині, котра не суперечить самій природі та суті служби у міліції (органах внутрішніх справ).

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України обумовлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч. 1 і 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до п.64 «г» Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) в тому числі і через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

За твердженням представника відповідача 1 ОСОБА_1 листом від 14.06.2018 №4011/119/12/01-2018 була попереджена, відповідно до ст. 49-2 КЗпП України та Положення про те, що її буде звільнена зі служби через скорочення штатів.

Проте доказів отримання позивачем вище зазначеного листа ОСОБА_1 під час судового розгляду не встановлено. Як наслідок, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВСУ в Харківській обл. в особі Ліквідаційної комісії №75 о/с від 17.10.2018 про звільнення позивача в зв*язку із скороченням штатів.

Посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду передбаченого КАС України, щодо оскарження вище зазначеного наказу , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки доказів належного вручення копії наказу відповідачем не надано. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не містить інформації, що саме було отримано адресатом.

За твердженням позивача, копію наказу про звільнення №75 о/с від 17.10.2018 та трудову книжку вона отримала 26.11.2018, що підтверджується письмовою розпискою ( а.с. 65 т.1).

Враховуючи дату отримання позивачем копії оскаржуваного наказу, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати строк звернення до суду пропущеним.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 по справі №820/2640/18, за результатами допиту ОСОБА_3 , в якості свідка, колишнього начальника Київського районного відділу Харківського міського управління ГУМВСУ в Харківській обл., був встановлений факт наявності рапорту ОСОБА_1 від 03.11.2015 стосовно подальшого проходження служби в Національній поліції України та не передачі ОСОБА_3 даного рапорту на розгляд керівництва ГУ МВСУ в Харківській обл. та ГУ НП в Харківській обл.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України , факт того, що позивач мала намір продовжувати службу в органах Національної поліції, про що склала відповідний рапорт та надала його безпосередньому керівнику, чим виконала вимоги Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ "Про Національну поліцію", був встановлений судовим рішенням по справі №820/2640/18 та не підлягає повторному доказуванню.

Враховуючи вище зазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправною бездіяльність начальника Київського районного відділу Харківського міського управління ГУМВСУ в Харківській обл. - Іванченка П. В. з приводу не передачі рапорту ОСОБА_1 від 03.11.2015 стосовно подальшого проходження служби в Національній поліції України на розгляд керівництва ГУ МВСУ в Харківській обл. та ГУ НП в Харківській обл.

Поновлюючи ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України з 18.10.2018 суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Київський райвідділ Харківського міського управління ГУ МВСУ в Харківській обл. ліквідовано, то позивач підлягає поновленню на службі в органах внутрішніх справ.

Колегія суддів з даними висновками суду першої інстанції не погоджується та зазначає.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення ч.1 ст. 40, ч.1та3 49-2 КЗпП України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Оскільки відповідачем порушено порядок звільнення ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України з посади, а також те, що відповідачем 1 не було прийнято рішення по суті рапорту позивача від 03.11.2015, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді, яку вона займала до прийняття оскаржуваного наказу від 17.10.2018 №75 о/с.

Тобто, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України з 18.10.2018 підлягає скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі.

Також, суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції в частині зобов`язано начальника Київського районного відділу Харківського міського управління ГУ МВСУ в Харківській обл. - Іванченка П. В. відновити рапорт Баландіної М.О. від 03.11.2015 стосовно подальшого проходження служби в Національній поліції України шляхом одержання нового письмового документа та передати відновлений рапорт розгляд керівництва ГУ МВСУ в Харківській обл. та ГУ НП в Харківській обл., оскільки ОСОБА_3 на час прийняття оскаржуваного наказу відповідача та на час ухвалення рішення судом першої інстанції не займав посаду начальника Київського районного відділу Харківського міського управління ГУ МВСУ в Харківській обл., а юридична особа - Київський районний відділ ліквідована.

З урахуванням обставин справи, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 не знаходилася на службі в Національній поліції України, колегія суддів прийшла вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ НП в Харківській обл. вирішити питання з приводу прийняття позивача до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію».

Зобов`язуючи ГУ МВСУ в Харківській обл. прийняти рішення по суті рапорту ОСОБА_1 від 03.11.2015 стосовно подальшого проходження служби в Національній поліції України суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог не зазначивши обґрунтувань необхідності такого виходу. Оскільки позивачем не були заявлені вимоги, щодо зобов`язання ГУ МВСУ в Харківській обл. прийняти рішення по суті рапорту ОСОБА_1 від 03.11.2015 колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для скасування в цій частині рішення суду першої інстанції.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи учасників справи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового ріщення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішеня у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 по справі № 520/11720/18 скасувати в частині:

- зобов`язання начальника Київського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області - Іванченка Павла Володимировича відновити рапорт Баландіної Марії Олександрівни від 03 листопада 2015 стосовно подальшого проходження служби в Національній поліції України шляхом одержання нового письмового документа та передачі відновленого рапорту на розгляд керівництва Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та Головного управління Національної поліції в Харківській області;

- зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та Головного управління Національної поліції в Харківській області прийняти рішення по суті рапорту ОСОБА_1 від 03 листопада 2015 стосовно подальшого проходження служби в Національній поліції України.

Ухвалити постанову, якою в цій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року по справі № 520/11720/18 скасувати в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ з 18 жовтня 2018 року.

Ухвалити постанову, якою в цій частині позовні вимоги задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ України на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Київського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області з 18.10.2018.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року по справі № 520/11720/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Постанова складена в повному обсязі 08.11.19.