Справа № 804/3434/18
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2019 року Справа № 804/3434/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -
Ухвалою суду від 11.06.2018 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні.
Ухвалою суду від 10.07.2018 року було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про об`єднання адміністративної справи №804/3434/18 зі справою №804/3196/18.
Ухвалою суду від 10.07.2018 року провадження у справі було зупинено, до набрання рішенням законної сили у адміністративній справі №804/3196/18, яка розглядалася Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Ухвалою суду від 06.09.2019 року провадження було поновлено та призначено адміністративну справу до розгляду у підготовчому засіданні, враховуючи, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 року у адміністративній справі №804/3196/18 набрало законної сили.
Ухвалою суду від 15.10.2019 року в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду було відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання сторони не прибули, належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи.
Відповідно до п.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Керуючись приписами ч.9 ст.205 КАС України, суд розглянув справу по суті в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п.1.1 ст.1 ПК України).
Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно із ст.265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Підпунктом 266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - ОСОБА_1 , встановлено, що у його власності перебуває:
об`єкти нежитлової нерухомості: вбудоване нежитлове приміщення кафе «Кондитерське» у АДРЕСА_4 . АДРЕСА_5 , площею 87,3 кв.м, у частці власності ?; нежитлова будівля у АДРЕСА_6 , площею 464,8 кв.м, у частці власності ?; нежитлове вбудоване приміщення у АДРЕСА_1 , площею 31,5 кв.м, у частці власності ?; нежитлова будівля у АДРЕСА_1 , площею 576,1 кв.м, у частці власності ?; складське приміщення у м.Нікополь, АДРЕСА_5 173, площею 1273,0 кв.м, у частці власності ?; вбудоване нежитлове приміщення у АДРЕСА_1 , площею 171,5 кв.м, у частці власності ?; будівля овочесховища у АДРЕСА_7 , площею 6171,9 кв.м, у частці власності 447/1000; вбудоване нежитлове приміщення у АДРЕСА_8 , площею 430,7 кв.м, у частці власності ?; вбудовано-прибудоване приміщення магазину у м. АДРЕСА_1 , площею 650,2 кв.м, у частці власності ?; вбудоване нежитлове приміщення кафе «Оленка» у м. АДРЕСА_9 , площею 280,3 кв.м, у частці власності ?;
об`єкти житлової нерухомості: квартира у АДРЕСА_10 , площею 364,4 кв.м, у частці власності 1/1; квартира АДРЕСА_11 АДРЕСА_2 , площею 66,7 кв.м, у частці власності 1/1; квартира АДРЕСА_11 АДРЕСА_12 , площею 30,6 кв.м, у частці власності 1/1.
Отже, ОСОБА_1 є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як фізична особа, яка є власником об`єктів житлової та нежитлової нерухомості.
Статтею 67 Конституції встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За приписами пп.266.3.2. п.266.3 ст.266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Так, рішенням Нікопольської міської ради VI скликання №5-57/VІ від 30.01.2015 року «Про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», ставка для об`єктів нежитлової нерухомості встановлена у розмірі 0,2% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м бази оподаткування (2,436 станом на 2015 рік); ставка для об`єктів житлової нерухомості встановлена у розмірі 1% до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м бази оподаткування (12,18 грн. станом на 2015 рік) та встановлена пільга для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 120 кв.м.
Враховуючи зміни, внесені рішенням Нікопольської міської ради VII скликання №1-4/ VII від 29.01.2016 року «Про внесення змін до підпункту 1.2. рішення міської ради від 30.01.2015 №5-VI «Про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», ставка для об`єктів житлової нерухомості встановлена у розмірі 1% до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м бази оподаткування (13,78 грн.); ставка для об`єктів нежитлової нерухомості встановлена у розмірі 0,4% до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м бази оподаткування (5,512 грн.).
Відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Пунком 58.3 ст.58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
Відповідно до положень абз.6 п.42.4 ст.42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Згідно із п.45.1 ст.45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що податковим органом було направлено позивачу податкові повідомленн-рішення за податковою адресою платника податків та вручено 09.08.2017 року, відповідно до штемпеля на конверті.
Відповідно до пп. «а» п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Тобто, граничний строк на сплату податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплинув 08.10.2017 року.
Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Так, згідно із вказаним Порядком, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів.
За даними інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 за 2017 рік, граничний строк на сплату податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, спливав 08.10.2017 року.
Згідно даних ІС «Податковий блок», в тому числі інтегрованої картки платника податків, станом на 08.10.2017 року податкові зобов`язання не було самостійно сплачено позивачем, а також не було здійснено адміністративного чи судового оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень, тобто, в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 станом на 08.10.2017 року почав обліковуватись податковий борг.
За приписами п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Відповідно до п.59.3 ст.59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Згідно із п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, податкова вимога була вручена особисто позивачу 27.03.2018 року.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що даний позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 1, 9, 72-77, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко