Справа № 428/8930/18
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року справа №428/8930/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Казначеєва Е.Г.

Сухарька М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 вересня 2019 р. у справі № 428/8930/18 (головуючий І інстанції Юзефович І.О.) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 взводу №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Салафудінова Миколи Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 076359 від 19.07.2018, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №1 взводу №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Салафудінова Миколи Володимировича про визнання дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними; скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №076359 від 19.07.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та закриття провадження у справі.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 вересня 2019 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про направлення адміністративної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач зазначив, що судом першої інстанції не було враховано, що 08.04.2019 року ним подано до суду клопотання про поновлення строку та відкриття провадження по справі з копіями позовної заяви для осіб які беруть участь у справі. Позивач зазначив, що позов від 26.07.2018 року, який ухвалою суду першої інстанції від 17.09.2018 року повернуто, він не отримував. При розгляді клопотання про поновлення строку та відкриття провадження, суд першої інстанції помилково прийняв рішення по адміністративній справі №428/8930/18 за позовом до поліцейського роти №1 взводу №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Салафудінова Миколи Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №076359 від 19.07.2018 року.

Позивачем на адресу суду апеляційної інстанції надіслано клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач 23.07.2018р. звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до поліцейського роти №1 взводу №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Салафудінова Миколи Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 076359 від 19.07.2018 року.

Ухвалою суду першої інстанції від 17 серпня 2018 року у справі №428/8930/18 позовну заяву залишено без руху, встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надіслання до суду копію позовної заяви та доданих до неї документи для відповідача.

Ухвалою Сєверодонецького міського суду Луганської області від 17 вересня 2018 року позовну заяву повернуто заявникові, на підставі п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем не усунуто недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі від 17 серпня 2019 року.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання позивачем наведених судових рішень.

Позивач 29.03.2019р. звернувся до суду першої інстанції з заявою про видачу копії рішень суду, зокрема ухвали по справі №428/8930/18, яка була отримана ним 02.04.2019р., що засвідчується відповідною розпискою.

08.04.2019р. позивач звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку та позовною заявою від 08.04.2019р. до поліцейського роти №1 взводу №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Салафудінова Миколи Володимировича про визнання протиправними дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними; скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №076359 від 19.07.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та закриття справи.

В обгрунтування наявності поважних причин позивач посилався на ті обставини, що він не отримував ухвал суду про залишення позову без руху та про повернення позовної заяви.

Частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України, за приписами якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За приписами частини 3 цієї статті якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналіз положень статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що залишення позову без розгляду може мати місце тільки при встановленні факту пропуску строку звернення до суду та з`ясування причин пропуску цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 08.04.2019р. звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку та позовною заявою від 08.04.2019р. поліцейського роти №1 взводу №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Салафудінова Миколи Володимировича про визнання протиправними дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними; скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №076359 від 19.07.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та закриття справи.

Ухвалою від 05.06.2019р. судом першої інстанції позов був прийнятий до розгляду та призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 09.07.2019р.

У судовому засіданні 09.07.2019р. було оголошено перерву на 23.09.2019р.

У судовому засіданні 23.09.2019р. було прийнято ухвалу про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду. З наведеної ухвали не вбачається розгляд судом першої інстанції клопотання позивача щодо поновлення строку.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів отримання позивачем ухвал суду про залишення позову без руху та про повернення позовної заяви, суд апеляційної інстанції вважає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, останній виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 р.).

В рішеннях у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду без надання оцінки обставинам, заявленим позивачем у клопотанні про поновлення строку, виявив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення права позивача на судовий захист.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив порушення процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим судове рішення, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 вересня 2019 р. у справі № 428/8930/18 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 вересня 2019 та направити адміністративну справу №428/8930/18 до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 12 листопада 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 12 листопада 2019 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: Е.Г. Казначеєв

М.Г. Сухарьок