Справа № 160/8620/19
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2019 року Справа № 160/8620/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішень, -
05.09.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 000001 від 12.06.2019 року Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 000066 від 12.06.2019 року Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 10 жовтня 2019 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
09.10.2019 року від Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області надійшов відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що при здійсненні контролю за дотриманням порядку розповсюдження реклами та вимог до її змісту на території м. Суми в межах розгляду звернення споживача, 05.03.2019 року було встановлено, що у магазині АТБ №806 у продажу був набір керамічного посуду з 3-х предметів зі з`ємною ручкою у комплекті «Weiner» арт.0415 BAV за ціною 599,0 грн. На сайті ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» розмішена інформація про акції, в магазинах ТОВ «АТБ-Маркет», які будуть проводитись її період з 06 по 12 березня 2019 року, де вказано, що на даний товар буде «ХІТ ЦІНА» з 07.03.2019 року по 13.03.2019 року «-10%» і замість 999,00 грн. буде становити 899,00 грн. Фактично товар продавався в магазині за ціною меншою на 33% (599,00 грн.). За таких обставин, в діях позивача вбачаються ознаки порушення вимог частин 1, 2 статті 7 та частини 1 статті 8 Закону України "Про рекламу». Інформація при проведення акції зі знижки на ціну продукції, в ході якої фактично ціна не змінюється, підпадає під визначення недобросовісної реклами. Згідно з ч. 1 статті 10 Закону України «Про рекламу» недобросовісна реклама забороняється. Виявлений факт зафіксований на фото та складено протокол про порушення законодавства про рекламу № 000033 від 18.03.2019 року. За викладених обставин відповідач вважає, що штрафні санкції було застосовано до відповідача правомірна, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
28.10.2019 року на адресу суду від ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» надійшла відповідь на відзив в обґрунтування якого позивачем зазначено, що відповідач в своєму відзиві жодним чином не надав визначені п.5 ч.2 ст.162 КАС України заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. Твердження відповідача про те, що саме 05 березня 2019 року у магазині АТБ № 860 у продажу був керамічного посуду з 3-х предметів зі земною ручкою у комплекті «Weiner» арт.0414 ВАУ за ціною 599,0 грн. не підтверджено належними доказами. З наданих відповідачем фотороздруківок взагалі не є зрозумілим в якому магазині вони зроблені, ким та коли саме. Позивачем було знижено ціну на вищевказаний товар з 999 грн. на 899 грн., а в подальшому на 599 грн. за період з грудня 2018 року по березень 2019 року, а тому дії позивача не підпадають під визначення недобросовісної реклами. За таких обставин позивач вважає, що в діях ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» відсутні ознаки порушення вимог ЗУ «Про рекламу» та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
При цьому на сайті ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» розмішена інформація про акції, в магазинах ТОВ «АТБ-Маркет», де вказано, що на даний товар буде «ХІТ ЦІНА» з 07.03.2019 року по 13.03.2019 року «-10%» і замість 999,0 грн. буде становити 899,00 грн. Фактично товар продавався в магазині за ціною меншою на 33% (599,00 грн.).
За вказаними обставинами було складено протокол про порушення законодавства про рекламу № 000033 від 18.03.2019 року. До протоколу додані матеріали: копія чеку від 05.03.2019 року, від 11.03.2019 року, 14.03.2019 року та свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи.
На підставі протоколу № 000033 від 18.03.2019 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області було прийнято рішення № 000033 від 18.03.2019 року про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.
Рішення № 000033 від 18.03.2019 року було направлено на адресу ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» - 52005, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с.м.т. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 76, та отримано ним 22.03.2019 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

На підставі протоколу № 000033 від 18.03.2019 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області було прийнято рішення № 000044 від 15.04.2019 року про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області було винесено вимоги в порядку ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу»: від 18.03.2019 року № 05.1-09/2055 - направлена 22.03.2019 року, відомості про отримання позивачем відсутні;

від 22.03.2019 року №№ 05.1-09/2280 - позивача зобов`язано в термін до 15.04.2019 року надати копії прибуткових ордерів на товар «набір керамічного посуду з 3-х предметів зі з`ємною ручкою у комплекті «Weiner», а також повідомлено про призначення розгляду справи про порушення законодавства про рекламу на 17.04.2019 року о 10:00 год, направлена 22.03.2019 року, відомості про отримання позивачем відсутні);

від 26.04.19 року № 05.1-09/3459 - позивача повторно зобов`язано надати копії прибуткових накладних на набір керамічного посуду з 3-х предметів зі з`ємною ручкою у комплекті «Weiner» арт.0415 BAV, які 05.03.2019 р. та 11.03.2019 р. продавались по ціні 599,00 грн.; прибуткових накладних на ці ж набори по ціні 999,00 грн., на які в період з 06 по 12 березня 2019 р., ціна була зменшена на 10 %, і замість 899,00 грн. стала становити ті ж самі 599, 00 грн. та прибуткові документи на вказані сковорідки, які споживач зафіксував у продажу 05.03.2019 р. по ціні 599, 00 грн., а також повідомлено, що за неподання або подання завідомо недостовірної спеціально уповноваженому центральному органу виконавчої влади із захисту прав споживачів та його територіальним органам, необхідної інформації на рекламодавців накладається штраф (отримана позивачем 14.05.2019 року, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення).

Наказом № 635 ОД від 17.04.2019 року було продовжено строк розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

20.05.2019 року на адресу позивача: 52005, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с.м.т. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 76 було направлено лист від 20.05.2019 року № 05.1-09/3847, в якому повідомлено, що розгляд справи про порушення законодавства про рекламу відбудеться 12.06.2019 року о 10:00 годин.

Відомості про отримання позивачем вказаного листа в матеріалах справи відсутні.

12.06.2019 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області прийнято рішення № 000001 про визнання реклами недобросовісною.

12.06.2019 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області прийнято рішення № 000066 про накладення на ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» штрафу у розмірі 5083,00 грн. за недотримання вимог законодавства щодо порядку розміщення, розповсюдження реклами у відповідності до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про рекламу».

12.06.2019 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області прийнято рішення № 000040 про накладення на ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» штрафу у розмірі 1700,00 грн. за недотримання вимог законодавства щодо порядку розміщення, розповсюдження реклами у відповідності до ч. 6 ст. 27 Закону України «Про рекламу».

Предметом спору у даній справі є рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 12.06.2019 року № 000001 та № 000066.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Засади рекламної діяльності в Україні, відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами на території України регулюються Законом України Про рекламу від 03.07.1996 р. № 270/96-ВР (далі - Закон № 270/96-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень ст. 1 цього Закону реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; рекламодавець - особа, яка є замовником реклами для її виробництва та/або розповсюдження.

Згідно із ч. 1 ст.7 Закону № 270/96-ВР основними принципами реклами є: законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди.

За положеннями ч. 3 ст. 7 Закону № 270/96-ВР реклама не повинна містити інформації або зображень, які порушують етичні, гуманістичні, моральні норми, нехтують правилами пристойності.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, у тому числі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами.

Згідно п. 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів є центральним органом виконавчої влади, який в тому числі реалізує державну політику у галузі державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері.

Частинами 2, 3 ст. 26 Закону № 270/96-ВР встановлено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Крім того, відповідний орган державної влади має право: вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень; приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження; приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.

Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.

Рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами під час розгляду питання про порушення цього Закону мають право: бути присутніми на засіданні державного органу під час розгляду питання про порушення ними цього Закону; подавати необхідні документи, давати пояснення; отримувати копію протоколу засідання та рішення державного органу, прийнятого щодо них; оскаржувати дії чи бездіяльність зазначеного державного органу та його посадових осіб до суду.

Особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону (ч. 1 ст. 27 Закону № 270/96-ВР).

Згідно ч.2 ст. 27 Закону № 270/96-ВР відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:

1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно;

2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами;

3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону № 270/96-ВР центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладають штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдження реклами.

Повторне вчинення перелічених порушень протягом року тягне за собою накладення штрафу у подвійному від передбаченого за ці порушення розмірі.

Частинами 7, 8 ст. 27 Закону № 270/96-ВР встановлено, що у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 300 і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймається виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. № 693 (далі - Порядок № 693 ).

Пунктом 9 Порядку № 693 встановлено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 693 за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду (п. 12 Порядку № 693).

Пунктом 13 Порядку № 693 передбачено, що посадові особи Держспоживінспекції та її територіальних органів, які розглядають справу: - перевіряють відповідність реклами вимогам законодавства до змісту та достовірності реклами, порядку її виготовлення і розповсюдження; отримують документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, що стосується порушень законодавства про рекламу; готують попередні висновки і вносять їх на розгляд Голови Держспоживінспекції, його заступників, начальників територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступників.

Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день (п. 14 Порядку № 693).

Відповідно до п. 14 Порядку № 693 Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день.

Згідно з п. 16 Порядку № 693 справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку (п. 18 Порядку № 693).

Беручи наведені норми матеріального права та встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області не було дотримано обов`язку щодо своєчасного повідомлення відповідача у письмовому порядку про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу, поштові повідомлення про вручення позивачу поштового відправлення, а саме листа від 20.05.2019 року № 05.1-09/3847 в матеріалах справи відсутні.

Судом не береться до уваги твердження відповідача про те, що позивач був обізнаний про розгляд справи 12.06.2019 року та погодився із висновками про порушення вимог законодавства про рекламу, оскільки ним було сплачено штраф за рішенням № 000040 від 12.06.2019 року, у зв`язку з тим, що як вже було зазначено вище, доказів належного повідомлення про розгляд справи позивача відповідачем не надано, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

По суті виявленого порушення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 та ч. 7 статті 27 Закону України "Про рекламу" за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;

2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;

3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;

4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право

споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;

6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості,

фальсифікованою;

7) ціну продукції визначено неналежним чином;

8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Згідно ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), визначеним відповідними нормативно-правовими актами, у тому числі технічними регламентами, або, прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення перевірки по зверненню споживача посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області було встановлено, що на сайті ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» та в друкованій рекламній продукції наявна інформація про зниження ціни на певний товар, а саме набір керамічного посуду з 3-х предметів зі з`ємною ручкою у комплекті «Weiner» арт.0415 BAV в період з 07.03.2019 року по 13.03.2019 року. При цьому анонсоване зниження ціни складає 10%, а саме з 999 грн. до 899 грн. за вказаний набір посуду.

Фактично в магазині вказаний товар продавався за ціною 599 грн., що є на 33% нижчим від первісної роздрібної ціни (999 грн.).

При цьому в друкованій рекламній продукції ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» було зазначено, що підприємство залишає за собою право змінювати ціни в період дії пропозиції.

Враховуючи викладене, зокрема те, що ціна на товар була фактично знижена (при цьому сума знижка була більшою ніж анонсовано в рекламній пропозиції) та права споживачів на придбання товару за зниженою ціною не порушені, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутні порушення, визначені ст. 8 Закону України «Про рекламу».

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Проте, відповідачем не доведено обґрунтованості прийнятих ним рішень, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання їх протиправними та скасування.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 3842,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача з Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 000001 від 12.06.2019 року Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 000066 від 12.06.2019 року Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області.

Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області (вул. Гамалія, 25, м. Суми, 40021, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" (пр. О. Поля, 40, м. Дніпро, 49000, ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 3842,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна