Справа № 240/11156/19
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 листопада 2019 року м. Житомир справа № 240/11156/19

категорія 109020100

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Гурін Д.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

22 жовтня 2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастр у Житомирській області щодо відмови в передачі земельної ділянки в оренду на 49 років ОСОБА_1 , викладеної в листі від 17 квітня 2019 року №Г-1616/0-1237/0/22-19 Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирської області передати в оренду на 49 років для сінокосіння ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером :03:000:4126 площею 20,1962 га, яка розташована на території Брусилівської селищної ради Брусилівського району.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків шляхом надання до суду: доказів отримання листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 17 квітня 2019 року №Г-1616/0-1237/0/22-19 Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області; окремої заяви відповідно до вимог частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України про поновлення строку звернення з обґрунтування строку пропуску звернення до суду із даним позовом.

5 листопада 2019 року на адресу суду у порядку виконання ухвали суду від 25 жовтня 2019 року від позивача надійшла заява про поновлення терміну на оскарження неправомірної відмови Головного управління Держгеокадастр у Житомирській області у передачі земельної ділянки в оренду для сінокосіння терміном 49 років ОСОБА_1 , викладеної в листі від 17 квітня 2019 року №Г-1616/0-1237/0/22-19.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом та дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви без розгляду з наступних підстав.

Предметом оскарження у даній справі є відмова у передачі земельної ділянки в оренду на 49 років ОСОБА_1 , викладена у листі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 17 квітня 2019 року №Г-1616/0-1237/0/22-19.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України та іншими законами певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають статус стабільних.

Встановлений Кодексом адміністративного судочинства України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, варто звернути увагу на те, що строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає "Право на справедливий суд", одним із аспектів якого є право доступу, яке не є абсолютним і може підлягати законним обмеженням, які мають законну мету та використаними засобами та досягнутими цілями. Таким законним обмеженням є передбачені законом строки звернення до суду, які можуть бути поновлені за заявою заявника із зазначенням та обґрунтуванням поважних причин та надання належних доказів щодо причин пропуску строків звернення до суду.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) в рішенні "Іліан проти Туреччини", зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Так, у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Разом з тим, строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Перевіряючи твердження позивача, викладені ним в заяві, про те, що строк звернення до суду з даним позовом ним пропущено з поважних причин, суд дійшов наступних висновків.

З доводів позивача в обґрунтування заяви на поновлення строку звернення до суду з даним позовом вбачається, що позивач посилається на пропуск звернення з даним позовом через невизначеність підсудності даної категорії справ, що була визначена лише постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №280/191/19.

Однак суд не приймає вказані доводи позивача з огляду на наступне.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №280/191/19, якою було визначено підсудність справ з приводу земельних відносин, предметом розгляду була відмова Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні ОСОБА_1 в оренду на 49 років земельної ділянки для сінокосіння та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області передати йому цю земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0042, площею 65,5772 га, яка розташована на території Коростишівського району Житомирської області, терміном на 49 років в оренду.

Предметом розгляду у справі №240/11156/19, що розглядається, є відмова у передачі земельної ділянки за кадастровим номером :03: 000: 4126 в оренду на 49 років ОСОБА_1 , викладена у листі від 17 квітня 2019 року №Г-1616/0-1237/0/22-19 Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Отже, у справі №280/191/19 та у справі №240/11156/19 різні обставини, хоча і зі схожих правовідносин, однак це не може свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

У матеріалах адміністративного позову відсутні докази того, що позивач звертався до суду загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства і йому було відмовлено у розгляді його справи щодо оскарження відмови, викладеної в листі від 17 квітня 2019 року №Г-1616/0-1237/0/22-19.

Отже, позивач з 17 квітня 2019 року ні до загального суду цивільної юрисдикції ні до адміністративного суду не звертався щодо оскарження відмови, викладеної у листі від 17 квітня 2019 року №Г-1616/0-1237/0/22-19.

Обставини наведені позивачем у заяві не є об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду.

Cуд вважає неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом у строк, встановлений частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а на обґрунтування заяви про поновлення строку звернення позивач не навів жодних поважних причин його пропуску та не надав доказів поважності причин пропуску строку звернення із позовною заявою, суд дійшов до висновку про наявність підстав повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі яка її подала.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін