Справа № 810/5090/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року м. Київ № 810/5090/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.03.2019, просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не здійснення перерахунку пенсії та зобов`язати провести перерахунок пенсії з 24.12.2014, призначеної заявнику за вислугу років, а також здійснювати виплату пенсії з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, а саме, сум матеріальної допомоги та відпустки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є пенсіонером, який перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Київській області як застрахована особа та отримує пенсію за вислугу років з 24.12.2014 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Вказує, що 06.04.2018 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з включенням до розрахунку матеріальної допомоги та відпустки, проте ГУ ПФУ у Київській області листом від 26.04.2018 № 1472/Б-01 йому відмовило.

Вважає, що має право на перерахунок пенсії на день її призначення з врахуванням таких складових грошового забезпечення як матеріальна допомога та відпустки, а відмову позивача провести такий перерахунок вважає протиправною, оскільки в такий спосіб порушується право позивача на гідне державне пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 19.12.2018 (суддя ОСОБА_2) відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників справи та із проведення судового засідання; запропоновано відповідачу надати відзив на позов та завірені копії документів на підставі яких позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.

21 січня 2019 року суддею Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д. у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 та автоматичного перерозподілу справ, постановлено увалу про прийняття адміністративної справи до провадження.

Відповідач проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, зазначивши, що діяв в межах та на підставі Закону, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В той же час, визначені позивачем додаткові види грошового забезпечення, які останній просив включити до складу грошового забезпечення є одноразовими виплатами, які не мають систематичного характеру, а тому не належать до додаткових видів грошового забезпечення, що враховуються для обчислення пенсії згідно статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України та клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, неявки відповідача, судом прийнято рішення про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується її учасниками, позивачу призначено пенсію за вислугу років, відповідно до статей 12, 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", у розмірі 70% грошового забезпечення.

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", ГУ ПФУ у Київській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

У зверненні від 05.04.2018 на адресу ГУ ПФУ у Київській області заявник не вказує з якого часу просить відповідача здійснити перерахунок пенсії та які саме складові грошового забезпечення необхідно включити під час такого перерахунку.

Враховуючи ту обставину, що позивачем були уточнені позовні вимоги, за якими останній просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не здійснення перерахунку пенсії та зобов`язати провести перерахунок пенсії з 24.12.2014, а також здійснювати виплату пенсії з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, а саме, сум матеріальної допомоги та відпустки, суд надаватиме оцінку правовідносинам з урахуванням уточнених позовних вимог.

На підтвердження обґрунтування позовних вимог позивач надав довідку від 07.03.2018 № 654/10-13-05-33, видану Києво-Святошинською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про те, що додаткові види грошового забезпечення за період роботи в ДПІ Києво-Святошинського району з 01.12.2012 по 30.11.2014, включно, для ОСОБА_1 складали (всього): за високі досягнення у праці - 22754,90 грн.; відсоткова надбавка за секретність 3237,90 грн.; премія - 70705,10 грн.; матеріальна допомога - 27398,92 грн.; відпустка - 5344,67 грн.

За наданими відповідачем матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 судом встановлено, що довідка від 07.03.2018 № 654/10-13-05-33 тотожна за складовими та сумами довідці від 23.12.2014 № 46/Б/10-13-05-033, що видана Києво-Святошинською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, яка міститься у пенсійній справі і враховувалась під час призначення пенсії заявнику.

Заява про призначення пенсії ОСОБА_1 була отримана відповідачем 25.12.2014 за вхідним номером 414/02 та з цієї дати, відповідно до подання про призначення пенсії та протоколу, було призначено пенсію за вислугу років з підстав, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

В період призначення пенсії ОСОБА_1 , при проведенні розрахунку станом на 01.01.2015, враховані наступні складові грошового забезпечення заявника: посадовий оклад - 1320 грн.; оклад за військове звання - 130 грн.; процентна надбавка 40% - 580 грн.; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 4029,08 грн. Вказані складові грошового забезпечення відповідають складовим, що містяться в грошовому атестаті № 11, що виданий ДПІ у Києво-Святошинському районі 24.12.2014 на ім`я ОСОБА_1 , який надано відповідачем з матеріалів пенсійної справи позивача.

05 квітня 2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою (вх. №1350/4-011472/б-01) провести йому перерахунок пенсії з урахуванням отриманих ним сум матеріальної допомоги та відпустки відповідно до виданої довідки, оскільки при призначенні пенсії ці виплати не були враховані.

Листом №1472/Б-01 від 26.04.2018 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для включення даних видів грошового забезпечення до сум, з яких обраховуються пенсійні виплати військовослужбовцям.

Відтак, спір між сторонами виник у зв`язку із відмовою пенсійного органу щодо віднесення матеріальної допомоги та відпустки до складу грошового забезпечення, на підставі якого здійснюється перерахунок раніше призначеної пенсії.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

При цьому, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, відпустка та їх виплата не є щомісячною або такою, що виплачується раз на місяць, а відтак і підстави для їх врахування при обчисленні пенсії відсутні.

Правова позиція щодо відсутності підстав для включення до складу грошового забезпечення грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, одноразових премій, відпускних висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 (провадження № 11-806апп18), в якій здійснено відступ від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15).

Згідно із частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, тому суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року по справі № 522/2738/17.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність прийнятого рішення.

Водночас докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та були спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а доказів понесення ним витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 12.11.2019

Суддя Панченко Н.Д.