Справа № 826/2216/16
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2019 року

Київ

справа №826/2216/16

адміністративне провадження №К/9901/29165/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 січня 2017 року у складі судді Шулежка В.П. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Троян Н.М., Бужак Н.П., Твердохліб В.А. у справі № 826/2216/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В. (надалі по тексту - відповідач) щодо невключення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в АТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в межах гарантованої суми відшкодування - 200 000 грн;

- визнати протиправними дії відповідача щодо включення кредиторських вимог позивача у розмірі 22 927 349 грн 77 коп. до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

- зобов`язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі по тексту - Фонд) додаткову інформацію про позивача як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування у розмірі 12 090 грн 87 коп. за рахунок Фонду (в межах гарантованої суми відшкодування - 200 000 грн);

- зобов`язати внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів шляхом включення кредиторських вимог позивача у розмірі 22 922 912 грн 94 коп. до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2017 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року, визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в АТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в межах гарантованої суми відшкодування - 200 000 грн.

Визнано протиправними дії відповідача щодо включення кредиторських вимог ОСОБА_1 у розмірі 22 927 349,77 грн. до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Зобов`язано відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування у розмірі 12 090,87 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (в межах гарантованої суми відшкодування -200 000 грн.).

Зобов`язано відповідача внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів шляхом включення кредиторських вимог ОСОБА_1 у розмірі 22 922 912,94 грн. до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідно до наданої позивачу довідки про наявність рахунків в АТ "Дельта Банк" № 05-2971328 від 07.05.2015 зазначено про облік грошових коштів за договорами банківського вкладу № 0380 від 13.01.2015 та № 0372 від 13.01.2015 саме на депозитних рахунках, які відкрито відповідно до вказаних договорів, а не поточних рахунках, які відкрито на звичайних умовах. Вказані обставини свідчать про невиконання банком заяви Позивача від 06 лютого 2015 року про дострокове припинення договорів банківського вкладу № 0380 від 13.01.2015 та № 00372 від 13.01.2015 та здійснення обліку грошових коштів саме на депозитних рахунках, відкритих на індивідуальних умовах.

Крім того вказано, що судами не враховано, що виплата позивачу, як вкладнику, відшкодування в загальному розмірі 187909,13 грн. була виплачена на підставі інших договорів, які були укладені з АТ "Дельта Банк" на загальних умовах.

Відзиву на касаційну скаргу учасниками справи до суду не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У ході розгляду справи судами встановлено, що 08.01.2014 між позивачем та ПАТ "Дельта банк" укладено Договір №001-09508-080114 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, та відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні.

Крім того, 08.01.2014 між позивачем та ПАТ "Дельта банк" укладено Договір № 007-09508-080114 на відкриття за обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, та відкрито поточний рахунок № НОМЕР_3 доларах США.

У подальшому, між позивачем та ПАТ "Дельта банк" укладено Договір банківського вкладу (депозиту) № 0372 від 13.01.2015 на розміщення вкладу у сумі 12 300 000 грн. до 18.01.2016.

Процентна ставка згідно умов вказаного договору становили 13 % річних (у разі, якщо даний договір є діючим на кінець кожного календарного місяця строку залучення Вкладу, а також на дату закінчення строку залучення Вкладу, то розмір процентної ставки збільшується за фактичну кількість днів кожного календарного місяця на 12,5 % річних для вкладів у гривні, починаючи з моменту зарахування вкладу на рахунок) строком до 18.01.2016. На виконання умов вказаного договору позивачу відкрито вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_4 .

Також, між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" 13.01.2015 укладено Додаткову угоду №1 до Договору банківського вкладу (депозиту) № 0372 від 13.01.2015, якою, зокрема, передбачено, що сторони домовились викласти пункт 1.4 статті договору в наступній редакції: " 1.4. Процентна ставка на суму Вкладу становить 15,25% річних", "сторони домовились, що п. 2.10 Договору до відносин Сторін, що виникають на підставі Договору (з урахуванням умов цієї Додаткової угоди), не застосовується з моменту підписання Сторонами цієї Додаткової угоди".

Окрім того, відповідно до додаткової угоди Сторони домовилися доповнити статтю 2 Договору пунктом 2.11. "Підписанням цього Договору Вкладник підтверджує свої розуміння та ознайомлення з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки за Вкладом на індивідуальних умовах або отримання інших фінансових привілеїв від Банку за цим Договором, передання Банку в заставу майнових прав вимоги Вкладу для забезпечення зобов`язань перед Банком як Вкладника, так і будь-яких інших третіх осіб, що виникають на підставі інших правочинів, укладених між Банком та Вкладником/будь-якими третіми особами, а також у випадку настання інших законодавчо передбачених обставин, за наявності яких Фондом не здійснюється відшкодування коштів за Вкладом, гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за Вкладом відповідно до цього Договору".

Так, згідно п. 2.10 Договору №0372 від 13.01.2015 Вкладник підтверджує, що Банк до укладення цього договору з Вкладником надав Вкладнику інформацію, зазначену в статті 26 Закону №4452-VI, щодо умов гарантування Фондом за цим Вкладом. Сума граничного розміру відшкодування коштів за цим Вкладом, включаючи відсотки, не може бути більшою граничного розміру відшкодування коштів, що становить 200 тисяч грн. одного вкладника в одному банку.

Крім того, 13.01.2015 між позивачем та ПАТ "Дельта банк" укладено Договір банківського вкладу (депозиту) № 0380 на розміщення вкладу у сумі 422 586, 87 доларів США за процентною ставкою 5,5 % річних (у разі, якщо даний договір є діючим на кінець кожного календарного місяця строку залучення Вкладу, а також на дату закінчення строку залучення Вкладу, то розмір процентної ставки збільшується за фактичну кількість днів кожного календарного місяця на 6 % річних для вкладів у доларах США, починаючи з моменту зарахування вкладу на рахунок) строком до 18 січня 2016 року та відкрито вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_6 .

Між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" також укладено Додаткову угоду № 1 від 13.01.2015 до Договору №0380 від 13.01.2015, якою, зокрема, передбачено, що сторони домовились викласти пункт 1.4 статті 1 Договору в наступній редакції: "Процентна ставка на суму Вкладу становить 6,75%) річних", "сторони домовились, що п.2.10 Договору до відносин Сторін, що виникають на підставі Договору (з урахуванням умов цієї Додаткової угоди), не застосовується з моменту підписання Сторонами цієї Додаткової угоди".

Так, згідно п. 2.10 Договору № 0380 від 13.01.2015 банківського вкладу (депозиту) Вкладник підтверджує, що Банк до укладення цього Договору з Вкладником надав Вкладнику інформацію, зазначену в статті 26 Закону № 4452- VІ, щодо умов гарантування Фондом за цим Вкладом. Сума граничного розміру відшкодування коштів за цим Вкладом, включаючи відсотки, не може бути більшою граничного розміру відшкодування коштів, що становить 200 тис. грн. одного вкладника в одному банку.

Окрім того, відповідно до додаткової угоди Сторони домовилися доповнити статтю 2 Договору пунктом 2.11. "Підписанням цього Договору Вкладник підтверджує свої розуміння та ознайомлення з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки за Вкладом на індивідуальних умовах або отримання інших фінансових привілеїв від Банку за цим Договором, передання Банку в заставу майнових прав вимоги Вкладу для забезпечення зобов`язань перед Банком як Вкладника, так і будь-яких інших третіх осіб, що виникають на підставі інших правочинів, укладених між Банком та Вкладником/будь-якими третіми особами, а також у випадку настання інших законодавчо передбачених обставин, за наявності яких Фондом не здійснюється відшкодування коштів за Вкладом, гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за Вкладом відповідно до цього Договору".

Позивач 06.02.2015 звернувся до ПАТ "Дельта Банк" із заявою про дострокове розірвання депозитів (договорів банківського вкладу (депозиту)) № 0380 від 13.01.2015 у доларах США та № 0372 від 13.01.2015 у гривнях.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення № 51 про запровадження з 03.03.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду.

Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В.

Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015.

У подальшому виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №71 від 08.04.2015 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", згідно якого тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 до 02.09.2015 включно.

Окрім того, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015 №181, "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк", призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

На офіційному веб-сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) розміщено оголошення, що Фонд розпочне виплати вкладникам АТ "Дельта Банк" за Загальним реєстром (незалежно від часу закінчення строку депозитного договору) з 08.10.2015.

Так, протягом дії тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" позивачу виплачено 187 909 грн 13 коп. (100 000 грн 37 коп. згідно заяви на видачу готівки № 31 від 22.06.2015 та 87 908 грн 76 коп. згідно заяви на видачу готівки № 32 від 22.06.2015).

При цьому, згідно довідки від 19.01.2016 №05-3224882. позивача включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Дельта Банк" на суму 22 935 003 грн 81 коп., в тому числі в 4 чергу - 7 654 грн 04 коп.;, в 7 чергу - 22 927 349 грн 77 коп., загальна акцептована сума кредиторських вимог становить 22 935 003 грн 81 коп.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невключення до переліку вкладників суми у розмірі 12 090 грн 87 коп. (в межах гарантованої суми відшкодування 200 000 грн), та включення акцептованих вимог позивача до 7 черги кредиторів позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що договори банківського рахунку не містять застережень щодо негарантування Фондом коштів на поточних рахунках, а підстави, передбачені частиною четвертою ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (випадки, коли вклади не гарантуються та не відшкодовуються),у даному випадку відсутні, тому позивач мав бути включений до переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладом в АТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду в межах гарантованої суми відшкодування 200 000 грн, а решта суми повинна бути включена до четвертої черги акцептованих вимог кредиторів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій щодо включення кредиторських вимог позивача у розмірі 22 927 349 грн 77 коп. до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів та зобов`язання внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів шляхом включення кредиторських вимог позивача у розмірі 22 922 912 грн 94 коп. до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Як установлено матеріалами справи, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи, направленим на включення до 4 черги задоволення грошових вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Дельта банк" шляхом внесення відповідних змін до Реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення пропозицій про затвердження змін виконавчою дирекцією Фонду.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом № 4452-VI. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом статті 3 Закону 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених статтею 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

На підставі частини п`ятої статті 34 Закону 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до частини другої статті 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

За приписами частини першої статті 54 Закону 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - Банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна Банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення Реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього Реєстру визначені пунктом 3 частини першої статті 48 Закону 4452-VI.

Відповідно до частини першої статті 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у певній черговості. Зокрема, у четвертій черзі задовольняються грошові вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.

Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладеного між Банком і фізичною особою договору, Уповноважена особа та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.

Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, Суд дійшов висновку, що спір про включення кредиторських вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня, 23 травня 2018 року та 23 січня 2019 року у справах № 826/7532/16, № 811/568/16 та № 816/214/16 відповідно.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Враховуючи викладене, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2017 року та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року в частині вимог про визнання протиправними дій щодо включення кредиторських вимог позивача у розмірі 22 927 349 грн 77 коп. до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів та зобов`язання внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів шляхом включення кредиторських вимог позивача у розмірі 22 922 912 грн 94 коп. до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі у вказаній частині.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В. щодо невключення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в АТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в межах гарантованої суми відшкодування - 200 000 грн. та зобов`язання відповідача подати до Фонду додаткову інформацію про позивача як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування у розмірі 12 090 грн 87 коп. за рахунок Фонду (в межах гарантованої суми відшкодування - 200 000 грн) колегія суддів зазначає наступне.

Задовольняючи позовні вимоги у вказаній частині, суди попередніх інстанцій виходили з того, що 06.02.2015 позивач звернувся до ПАТ "Дельта Банк" із заявою про дострокове розірвання депозитів (договорів банківського вкладу (депозиту)) №0380 від 13.01.2015 у доларах США та № 0372 від 13.01.2015 у гривнях.

Суди вказали, що згідно умов вказаних договорів, а саме пунктів 1.10 та 1.11 у разі закінчення строку залучення Вкладу або у разі дострокового припинення дії цього Договору, Вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_3 (№ НОМЕР_2 ), відкритий на ім`я Вкладника в установі Банку; у випадку, коли Вкладник письмово заявляє про бажання достроково припинити дію цього Договору або про бажання зняти частку Вкладу до закінчення строку дія цього Договору вважається припиненою достроково, а Банк виплачує Вкладнику весь Вклад та проценти, нараховані за фактичний період перебування коштів на Рахунку та ставкою 0,01% річних.

Враховуючи те, що договори банківського вкладу (депозиту) №0380 від 13.01.2015 у доларах США та №0372 від 13.01.2015 у гривнях, як вказали суди попередніх інстанцій, було припинено за заявою Вкладника, тому відповідно до умов вказаних договорів кошти мали знаходитися на поточних рахунках № НОМЕР_2 у гривні та № НОМЕР_3 у доларах США, відкритих у АТ "Дельта Банк" на ім`я позивача на підставі договорів банківського рахунку. Натомість, застережень щодо негарантування Фондом коштів на поточних рахунках вказані договори банківського рахунку не містили, а підстави, передбачені частиною четвертою ст. 26 Закону № 4452-VI випадки, коли вклади не гарантуються та не відшкодовуються), у даному випадку відсутні.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що покликання судів про припинення на підставі заяви позивача договорів банківського вкладу (депозиту) №0380 від 13.01.2015 у доларах США та №0372 від 13.01.2015 у гривнях та облікування на поточних рахунках № НОМЕР_2 у гривні та № НОМЕР_3 доларах США, відкритих у АТ "Дельта Банк" на ім`я позивача на підставі договорів банківського рахунку, коштів у розмірі 22 922 912,94 грн. є припущенням судів та не підтверджено матеріалами справи.

Разом з тим, відповідач стверджує, що банком не виконано заяву позивача від 06 лютого 2015 року про дострокове припинення договорів банківського вкладу та облікування грошових коштів саме на депозитних рахунках позивача.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами.

Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення судів попередніх інстанцій в частині вимог про визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В. щодо невключення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в АТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в межах гарантованої суми відшкодування - 200 000 грн. та зобов`язання відповідача подати до Фонду додаткову інформацію про позивача як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування у розмірі 12 090 грн 87 коп. за рахунок Фонду (в межах гарантованої суми відшкодування - 200 000 грн) з направленням справи до суду першої інстанції для встановлення наведених вище обставин.

Керуючись ст.ст. 238, 264, 343, 349, 353, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року скасувати.

Провадження у справі в частині вимог про визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо включення кредиторських вимог ОСОБА_1 у розмірі 22 927 349,77 грн. до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів шляхом включення кредиторських вимог ОСОБА_1 у розмірі 22 922 912,94 грн. до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" закрити.

Справу в частині вимог про визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо невключення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в АТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в межах гарантованої суми відшкодування - 200 000 грн. та зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування у розмірі 12 090 грн 87 коп. за рахунок Фонду (в межах гарантованої суми відшкодування - 200 000 грн) направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді: Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук