Справа № 540/2096/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2096/19
15 год. 07 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Кальченко-Булановій М.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника Литвинова І.В. , представника відповідача Гордієнка К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 28.08.2019 р. № 000104/21-22-40- на суму 34000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.08.2019р. контролюючим органом проведена фактична перевірка об`єкта - кіоску, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить суб`єкту господарювання - позивачу. За результатами вказаної перевірки складений акт №81/40/ від 14.08.2019р., в якому зафіксовано факт реалізації тютюнових виробів вартістю 50,00 грн. та знаходження 10 пачок табака для кальяну по ціні 50,00 грн. за пачку, що є порушенням ст. ст. 11 та 15 Закону № 481/95-ВР.

На підставі вказаного акту контролюючим органом прийняте рішення від 28.08.2019р. №000104/21-22-40- про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в загальному розмірі 34000,00 грн. Зазначене рішення позивач вважає протиправним з огляду на те, що ніколи не здійснював реалізацію тютюнових виробів, а факт реалізації, що зафіксовано в акті вважає надуманим та недоведеним. Крім того, позивач посилається на те, що йому не направлялось та він не ознайомлювався з направленням на перевірку та не отримував копію наказу на проведення перевірки., так само як і акт перевірки, який надійшов позивачу лише поштою, що свідчить про допущення порушень з боку відповідача при проведенні фактичної перевірки позивача.

Враховуючи викладене рішення про застосування фінансових санкцій вважає протиправним та просить його скасувати, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 11.10.2019р. провадження у справі відкрите, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 28.10.2019р. У судовому засіданні 28.10.2019р. протокольною ухвалою суд зобов`язав відповідача надати для огляду оригінали матеріалів фактичної перевірки позивача, у зв`язку із чим було оголошено перерву до 06.11.2019р.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву та витребувані судом документи.

У судових засіданнях позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити його з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві. Зокрема, зазначив, що оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій прийняте на підставі акту фактичної перевірки від 28.08.2019 №000104/21-22-40-, складеного за наслідками проведеної фактичної перевірки на підставі наказу Головного управління ДФС у Херсонській, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі області від 31.07.2019 №989, керуючись ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.2, 80.2.3, 80.2.5, п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України. Перед початком фактичної перевірки працівниками відповідача ознайомлено ФОП ОСОБА_1 зі службовими посвідченнями, наказом від 31.07.2019 №989 та направленням на перевірку від 13.08.2019 №227, №228 та надано їх копії, що підтверджується розпискою.

Перевіркою встановлено факт реалізації тютюнових виробів - пачку табаку Al fakher мята по ціні 50,00 грн. В порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі Закон № 481) в кіоску ФОП ОСОБА_1 здійснюється реалізація тютюнових виробів без наявності ліцензії.

В порушення ст. 11 Закон № 481 в кіоску знаходяться на реалізації (зберіганні) тютюнові вироби без марок акцизного податку встановленого зразка. На залишку знаходиться 10 пачок табаку для кальяну по ціні 50,00 грн. за пачку.

Перевірка проведена у присутності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , який був ознайомлений із актом перевірки, підписав його без зауважень та отримав один примірник.

Заперечення на акт перевірки від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у встановлені законодавством строки не надходили.

На підставі акту фактичної перевірки від 14.08.2019 №81/40/ відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 28.08.2019 року №000104/21-22-40-, яким до позивача згідно абз. 6, 9 ст.17 Закону № 481 застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень, за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без ліцензії, та у розмірі 17000,00 гривень за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку встановленого зразка.

Факт здійснення позивачем роздрібної торгівлі тютюновими виробами без ліцензії та факт зберігання та продажу тютюнових виробів без марок акцизного податку встановлено під час проведення фактичної перевірки, проведеної у присутності позивача, та відображено в акті фактичної перевірки, який позивач підписав без зауважень. Жодних заперечень на акт перевірки позивачем не надавалося.

Відповідно до ст. 15 Закону №481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Враховуючи викладене представник відповідача вважає, що у контролюючого органу були всі законні підстави для проведення фактичної перевірки, а сама перевірка здійснена з додержанням вимог чинного законодавства України.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, РНОККП НОМЕР_1 та є платником податків.

На підставі наказу Головного управління ДФС у Херсонській області від 31.07.2019р. №989, з метою дотримання вимог суб`єктами господарювання вимог чинного законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, підакцизних товарів, та направлень на проведення фактичної перевірки від 13.08.2019 №227, та від 13.08.2019 №228 заступником начальника управління - начальником відділу Мигирич О.М. та головним державним ревізором інспектором Бевзюком О.О. здійснена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), в кіоску розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . За результатами проведеної перевірки складено акт від 14.08.2019 №81/40/, в якому зафіксовано, що в порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в кіоску ФОП ОСОБА_1 здійснюється роздрібна торгівля тютюнових виробів без наявності ліцензії. В порушення ст. 11 Закон № 481 в кіоску знаходяться на реалізації (зберіганні) тютюнові вироби без марок акцизного податку встановленого зразка. На залишку знаходиться 10 пачок табаку для кальяну по ціні 50,00 грн. за пачку.

На підставі акту фактичної перевірки від 14.08.2019 №81/40/ Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 28.08.2019 року №000104/21-22-40-, яким до позивача згідно абз. 6, 9 ст.17 Закону № 481 застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень, за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без ліцензії, та у розмірі 17000,00 гривень за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку встановленого зразка.

Не погоджуючись із вказаним рішенням про застосування фінансових санкцій та фактами, викладеними в акті фактичної перевірки, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом п.75.1 ст.75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України).

Відповідно до положень ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, як:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до п.80.4 ст. 80 ПК України, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 ПК України, відповідно до якої посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

В ході судового розгляду справи судом досліджено оригінали матеріалів фактичної перевірки та встановлено, що позивач був ознайомлений із направленнями на проведення перевірки №227 та №228 від 13.08.2019р., також ним отримано копію наказу від 31.07.2019р. №989, що підтверджується відповідною розпискою, наявною в матеріалах справи.

Встановлені судом факти спростовують доводи позивача щодо не направлення йому направлень та наказу про проведення перевірки.

Щодо фактів торгівлі та зберігання тютюнових виробів без наявності ліцензії, викладених в акті перевірки суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, визначає Закон №481.

Згідно зі статтею 1 Закону №481 тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування; роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування; ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

За змістом статті 15 Закону №481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

В частині 1 статті 17 Закону №481 закріплено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Так, відповідно до частини 2 вказаної статті до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

У разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Саме на зазначені норми посилається контролюючий орган, прийнявши рішення про застосування до позивача фінансових санкцій.

Як вже зазначалось вище, підставою застосування фінансових санкцій до позивача стали зафіксовані в акті фактичної перевірки факти щодо роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензії (одна пачка табаку) та зберіганням позивачем в кіоску тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка (10 пачок табаку для кальяну).

Разом з тим, перевіряючими не вчинено жодних інших дій для підтвердження наведеної в акті перевірки інформації.

Так, дослідивши акт фактичної перевірки та додатки до нього, судом встановлено, що перевіряючими зазначено відсутність ліцензії на право здійснення роздрібної чи оптової торгівлі тютюновими виробами; супровідних документів на товар, що реалізується; книги обліку придбання товарів; РРО; КОРО; розрахункових квитанцій. Графа 10 «При перевірці використано» також проставлена прочерками. В акті фактичної перевірки відсутні будь-які відомості, які використані під час проведення перевірки. Крім того, в акті не зазначено жодних ідентифікуючих даних щодо тютюнових виробів, які знаходились у зберіганні в кіоску, що позбавляє можливості безспірно стверджувати про наявність в кіоску тютюнових виробів взагалі.

Слід зазначити, що нормами Податкового кодексу України встановлене право контролюючого органу проводити контрольні розрахункові операції. Розрахункова операція під час фактичної перевірки та контрольна розрахункова операція передбачає сплату споживачем на користь продавця вартості товару (послуги) та отримання споживачем такого товару (послуги).

Тобто, здійснюючи контрольну розрахункову операцію, перевіряючий проводить свого роду збір доказової бази щодо наявності порушень суб`єкта господарювання.

Суд звертає увагу, що під час здійснення фактичної перевірки не було проведено контрольну розрахункову операцію тютюнових виробів та не зафіксовано в інформативних додатках до акту перелік тютюнових виробів, які знаходились на зберіганні у кіоску, їх кількість та вартість.

Відсутні також фото- і відеофіксація вказаних в акті перевірки фактів реалізації тютюновими виробами без наявності ліцензії (одна пачка табаку) та зберіганням позивачем в кіоску тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка (10 пачок табаку для кальяну).

З наведеного вище убачається, що в акт перевірки внесені відомості, які не підтверджуються жодним доказом. Відповідні докази не надані і у судових засіданнях. Суд також звертає увагу, що представник відповідача жодним чином не зміг пояснити на довести факт реалізації позивачем тютюнових виробів та наявність таких виробів на зберіганні.

Таким чином, суд дійшов до висновку про недоведеність відповідачем факту продажу позивачем тютюнових виробів, а також їх зберігання.

Згідно із пунктом 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи, що контролюючим органом не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог статей 11 та 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", суд дійшов до висновку про необґрунтованість накладення на позивача штрафних санкцій, а відтак прийняте ГУ ДФС у Херсонській області рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

За змістом ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахування судової практики Європейського суду з прав людини.

Положення ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначають практику ЄСПЛ як джерело права під час відправлення правосуддя.

Застосовані до позивача штрафні (фінансові) санкції оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями, за своєю тяжкістю та каральним характером, цілком відповідають санкціям притаманним для застосування за кримінальні правопорушення, відтак наявні всі підстави для застосування частин другої статті 6 Конвенції, яка, у свою чергу, унеможливлює притягнення до відповідальності особи за відсутності вини.

Суд застосовує правову позицію, висловлену ЄСПЛ у справі "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14.10.2010, в якій ЄСПЧ дійшов висновку, що накладання органами державної влади на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку становило втручання в його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Таким чином, Суд має встановити, чи таке втручання було виправданим відповідно до вимог цього положення.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" (Jatridis v. Greece) [ВП], №31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II).

Згідно п. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Верховна Рада України постановила, що Україна без укладення спеціальної угоди повністю визнає обов`язковою практику та юрисдикцію ЄСПЛ в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування норм Конвенції.

Так, Європейський Суд з прав Людини у рішенні від 22.11.2007 року по справі "Україна-Тюмень" проти України" у п. 49 вказав, що найважливіша вимога статті 1 Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" ("subject to the conditions provided for by law"), а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів".

У п. 55 надано тлумачення "пропорційності втручання" в право на мирне володіння майном та зазначив, що таке втручання повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" ("fair balance") між вимогами загального інтересу суспільства та захисту основоположних прав особи.

Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу "пропорційності" (principle of proportionality) - "справедливої рівноваги (балансу)" (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що підтверджують порушення позивачем вимоги податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на податковий орган.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідач жодним доказом не підтвердив правомірність свого рішення та не спростував доводи позивача щодо відсутності факту реалізації та зберігання тютюнових виробів взагалі.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність прийнятого рішення про застосування фінансових санкцій, відтак задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач сплатив судовий збір у сумі 768,40 грн., отже саме ця сума підлягає відшкодуванню позивачу.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, ідентифікаційний код 39394259) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі рішення про застосування фінансових санкцій від 28 серпня 2019 року №000104/21-22-40-.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, ідентифікаційний код 39394259) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 11 листопада 2019 р.

Суддя Пекний А.С.

кат. 111030700