Справа № 200/9971/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 р. Справа№200/9971/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 17.09.2018 року, зобов`язати вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області №2994 від 17.09.2018 року про незарахування стажу;

- зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 16.09.1981 року по 04.04.1983 року у Іванівській обласній ветеринарній станції, з 25.04.1983 року по 13,03.1997 року у Добропільській державній лабораторії ветеринарної медицини;

- зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву №2994/3511 від 07.09.2018 року ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням періодів роботи з 16.09.1981 року по 04.04.1983 року у Іванівській обласній ветеринарній станції та з 25.04.1983 року по 13.03.1997 року у Добропільській державній лабораторії ветеринарної медицини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.06.2019 року звернувся до відповідача з метою з`ясування інформації стосовно розміру пенсії та йому було повідомлено, що при призначенні пенсії за віком, відповідно до рішення про незарахування стажу № 2994 від 17.09.2018 року, було відмовлено в зарахуванні до його загального страхового стажу роботи періодів роботи в «Ивановской областной ветстанции» в якості ветеринарного лікаря з 16.09.1981 року по 04.04.1983 року та період роботи з 25.04.1983 року по 13.03.1997 року.

Позивач зазначає, що його трудова книжка, містить необхідні записи, які підтверджують оскаржувані періоди роботи позивача з 16.09.1981 року по 04.04.1983 рік та з 25.04.1983 року по 13.03.1997 рік.

Позивач вважає спірне рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що припинення виплати пенсії позивачу пояснює посиланням на постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній», Інструкцією про порядок ведення трудової книжки або відповідних записів у ній», Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 162 від 20.06.1974 року, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Відповідач зазначає, що у трудовій книжці позивача містяться неправильні записи про періоди роботи, а позивачем в порушення пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, не було надано довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи з 16.09.1981 року по 04.04.1983 рік по 25.04.1983 року по 13.03.1997 рік відсутні підстави для включення до загального страхового стаж у позивачу період робот у Іванівський обласній ветеринарній станції з 16.09.1981 року по 04.04.1983 рік та 25.04.1983 року по 13.03.1997 рік у Добропільській державній лабораторії ветеринарної медицини.

Відповідач зазначає, що а ні матеріали позову, а ні матеріали пенсійної справи не містять довідок про підтвердження стажу роботи позивача.

Відповідач вважає, що приймаючи рішення про не зарахування стажу діяв у спосіб та у межах, визначених пенсійним законодавством.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 21 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що представники сторін у судове засідання не з`явились, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 12-13).

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10.11.1975 року (а.с.15-26) ОСОБА_1 працював:

16.09.1981 року прийнятий на посаду старшим ветлікарем у Іванівську обласну ветстанцію (запис №6);

04.04.1983 року звільнений із займаної посади за власним бажанням (запис №7);

25.04.1983 року призначений директором Добропільської ветлабораторії (№8);

08.01.1990 року Добропільська районна ветеринарна лабораторія переведена в підпорядкування з 01.01.1990 року відділу ветеринарії з держветінспекцією при Донецькому облвиконкомі (запис №9);

28.04.1990 року затверджений, у зв`язку з переведенням в підпорядкування відділу ветеринарії з 01.01.1990 року, на посаді директора-ветлікаря-бактеріолога Добропільської районної ветеринарної лабораторії (запис №10);

04.09.1991 року присвоєно II кваліфікаційна категорія ветеринарного лікаря (№11);

18.05.1992 року звільнений з посади директора-ветлікаря-бактеріолога Добропільської районної ветеринарної лабораторії з 18.05.1992 р. у зв`язку з переведенням в підпорядкування відділу ветеринарії з держветінспекцією облдержадміністрації ст. 36 п. 5 КЗпП України (запис №12);

18.05.1992 року призначений в порядку переведення в підпорядкування відділу ветеринарії з держветінспекцією облдержадміністрації з 19.05.1992 р. на посаду директора-ветлікаря-бактеріолога Добропільської районної ветеринарної лабораторії (запис №13);

01.07.1993 року Управління ветеринарної медицини з держветінспекцією Донецької облдержадміністрації відповідно до наказу Головного держінспектора ветеринарної медицини України «Про приведення структури держветмедицини відповідно до законодавства України «Про ветеринарну медицину» від 06.07.1993 р. №3, призначений в порядку переведення з 01.07.1993 р. на посаду директора-лікаря-бактеріолога Добропільської районної державної лабораторії ветеринарної медицини, звільнений від колишньої посади ст. 36 п. 5 КЗпП України (запис №14);

19.11.1993 року призначений на посаду директора-лікаря-бактеріолога Добропільської районної державної лабораторії ветеринарної медицини, у зв`язку з укладенням контракту від 19.11.1992 р. строком на п`ять років з 19.11.1992 р. по 19.11.1998 р. (запис №15);

06.10.1994 року призначений в порядку переведення в підпорядкування управління ветеринарної медицини з держветінспекцією Донецького облвиконкому на посаду директора-лікаря-бактеріолога Добропільської районної державної лабораторії ветеринарної медицини (запис №16);

29.12.1995 року призначений в підпорядкування управлінню ветеринарної медицини з держветінспекцією Донецького обласній державній адміністрації в порядку переведення із підпорядкування управління ветеринарної медицини з держветінспекцією Донецького облвиконкому з 29.12.1995 р. (запис №17);

запис №17 вважати недійсним як помилково записаний (запис №18);

29.12.1995 року призначений в порядку підпорядкування та переведення в управління ветеринарної медицини з держветінспекцією Донецького обласній державній адміністрації на посаду директора-лікаря-ветмедицини-бактеріолога Добропільської районної державної лабораторії ветеринарної медицини із управління ветеринарної медицини з держветінспекцією облвиконкому відповідно до ст. 36 п. 5 КЗпП України (запис №19);

14.03.1997 року призначений тимчасово виконуючим обов`язки начальника Добропільського райопідприємства ветеринарної медицини - головного лікаря ветмедицини района- головного держінспектора района в порядку переведення з 14.03.1997р. (запис №20).

З матеріалів справи встановлено, що 07.09.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 62-63).

До заяви про призначення пенсії позивачем були додані:

1) про навчання № НОМЕР_4;

2) довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру № НОМЕР_2 ;

3) документи про місце проживання (реєстрації) особи серії НОМЕР_1 ;

4) заява про призначення/перерахунок пенсії № 2994;

5) паспорт/повідка серії НОМЕР_1 ;

6) трудова книжка або документи про стаж № НОМЕР_5.

17 вересня 2018 року Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення № 2994 про незарахування стажу (а.с. 98).

У вказаному рішенні відповідач зазначив, що у трудовій книжці заявника міститься запис про період роботи в «Ивановский областной ветстанции» у якості ветеринарного лікаря з 16.09.1981 року по 04.04.1983 рік, але у даті наказу про звільнення мається виправлення, не завірене печаткою та підписом відповідальної особи.

Вказано, про незарахування зазначеного періоду роботи позивача до загального страхового стажу.

Крім цього, зазначено про те, що не зараховано до загального страхового стажу заявника період роботи згідно запису в трудовій книжці № 8 з 25.04.1983 року по запис № 19 по 13.03.1997 рік у відділі ветеринарії з держветінспекцією при Донецькій облдержадміністрації, в «Добропільській ветеринарній лабораторії», в Управлінні ветмедицини з держветінспекцією облдержадміністрації, оскільки згідно записів трудової книжки позивач призначався у порядку переводів з одного підприємства до іншого, без зазначення дат та наказів на звільнення.

При цьому, відповідачем вказано, що згідно п. "е" ст. 55 Закону України №1788- XII із змінами, внесеними Законом України від 24.12.2015 №911-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 року не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 р. по 31.03.2016 р. - не менше 25 років 6 місяців; з 01.04.2016 р. по 31.03.2017 р. - не менше 26 років; з 01.04.2017 р. по 31.03.2018 р. - не менше 26 років 6 місяців.

Враховуючи викладене, відповідачем прийнято рішення № 2994 від 17 вересня 2018 р. не зараховувати до страхового стажу позивача період роботи з 16.09.1981 року по 04.04.1983 року у Іванівській обласній ветеринарній станції, з 25.04.1983 року по 13,03.1997 року у Добропільській державній лабораторії ветеринарної медицини.

Судом з матеріалів справи встановлено, що спірне рішення позивач отримав від відповідача лише 11.07.2019 року.

Отже, позивачем не пропущено строк звернення до суду з даною позовною заявою, встановлений ст. 122 КАС України.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж -період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Пенсія за віком чоловікам, призначається після досягнення 60 років та за наявністю страхового стажу не менше 26 років (абз. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV).

В силу ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 № 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 ), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 N 412), (надалі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктами 2.25 та 2.26 Інструкції №162 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110, та зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 N 412, не застосовується.

Відповідно до п. 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за №58 (далі-Інструкції №58), після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Відтак, суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивача вказаного у його трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків за порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Саме по собі виправлення у даті наказу про звільнення не може бути підставою для незарахування всього періоду роботи, за наявності чіткої хронології записів щодо відповідних періодів роботи (наприклад у графах "№ запису" чи "дата") у трудовій книжці

Таким чином, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 16.09.1981 року по 04.04.1983 року у Іванівській обласній ветеринарній станції, з 25.04.1983 року по 13,03.1997 року у Добропільській державній лабораторії ветеринарної медицини.

Крім того, за пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерство праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі - Інструкція № 58), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Застрахованою особою є фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися в установленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Тобто, управління Пенсійного фонду наділено повноваженнями збирати необхідні для розгляду заяви особи (у тому числі щодо призначення пенсії) документи.

З наведених раніше норм чинного законодавства встановлено великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Доказів здійснення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на встановлення відповідних обставин, зокрема, направлення запитів щодо отримання підтверджуючих документів до підприємств, юридичних осіб чи повідомлення позивача про необхідність надання будь-яких документів, суду не надано.

Отже, дослідженими судом доказами встановлено, що з 16.09.1981 року по 04.04.1983 року у Іванівській обласній ветеринарній станції, з 25.04.1983 року по 13,03.1997 року у Добропільській державній лабораторії ветеринарної медицини позивач дійсно працював, але відповідачем не використано всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися, а тому необґрунтованими є доводи відповідача, викладені у відзиві на адміністративний позов.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2994 від 17 вересня 2019 року.

Проте, суд зазначає, що позивач у позовній заяві просить, зокрема, зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до загального страхового стажу період роботи з 16.09.1987 року по 04.04.1983 року у Іванівський обласній ветеринарній станції, з 25.04.1983 року по 13.03.1997 року у Добропільській державній лабораторії ветеринарної медицини.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що правовідносини щодо призначення пенсії відносяться до виключної компетенції управління Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади та втручатися у їх делеговані повноваження.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення відповідача та шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача №2994/3511 від 07.09.2018 року про призначення йому пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до загального страхового стажу позивача періоди роботи з 16.09.1987 року по 04.04.1983 року - у Іванівський обласній ветеринарній станції та з 25.04.1983 року по 13.03.1997 року - у Добропільській державній лабораторії ветеринарної медицини.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 17.09.2018 року, зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області №2994 від 17.09.2018 року про незарахування стажу.

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (код ЄДРПОУ - 37755477, юридична адреса: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28А) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) №2994/3511 від 07.09.2018 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до загального страхового стажу позивача періоди роботи з 16.09.1987 року по 04.04.1983 року - у Іванівський обласній ветеринарній станції та з 25.04.1983 року по 13.03.1997 року - у Добропільській державній лабораторії ветеринарної медицини.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28 А) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Повне рішення складено 06 листопада 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч