Справа № 160/9246/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року Справа № 160/9246/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному провадженні (письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у не призначенні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2 згідно з пунктом б частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також не прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк визначений законом;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області починаючи з 18.02.2019 року призначити та нарахувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2 згідно з пунктом б частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплати.
В обґрунтування позову зазначено, що 18.02.2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До заяви позивача надала всі необхідні документи, які підтверджують її трудовий та пільговий стаж. Відповідач листом від 13.06.2019 року відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю стажу, передбаченого у пункті б частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки записами у трудовій книжці та довідкою від 06.02.2019 року №НА25/159 підтверджується, що позивач має 10 років 4 місяці 9 днів пільгового стажу.
Ухвалою суду від 09.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 18.02.2019 року звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком за списком №2 відповідно до пункту б частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (а.с.13-14).
13.06.2019 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, розглянувши всі документи, прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2. В обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що згідно наданої пільгової довідки від 06.02.2019 року №НА25/159 встановлено, що на КП Дніпропетровський метрополітен, де працювала позивача з 24.01.1996 року по 31.07.2007 року, було запроваджено неповний робочий тиждень або неповний робочий час, що вплинуло на тривалість пільгового стажу, який складає 08 років 08 місяців 12 днів, що є недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту б частини 1 статті 13 Закону України Про призначення пенсії (а.с. 11-12).
Позивач, вважаючи відмову відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, звернулась до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту б частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року.
Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1993 року за № 637 (далі - Порядок №637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Отже, з аналізу вищевикладеного слід дійти висновку, що використання норм Порядку № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. При цьому, обов`язок по наданню вказаних довідок покладено на заявника, а орган, що призначає пенсію в свою чергу зобов`язаний здійснити перевірку наданої довідки.
Як вбачається з трудової книжки позивача в ній міститься запис, що позивач з 24.01.1996 року по 31.07.2007 року працювала на посаді дренажника 2 розряду у ДП Дніпропетровський метрополітен. Також, у трудовій книжці зазначено, що дана посада дає право на пільгову пенсію по списку №2 (а.с. 20).
Вказаний факт відповідачем не заперечується.
Водночас, в основу рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії, відповідачем покладено ту обставину, що згідно довідки від 06.02.2019 року №НА-25/159 на КП Дніпропетровський метрополітен, де працювала позивача з 24.01.1996 року по 31.07.2007 року, було запроваджено неповний робочий тиждень або неповний робочий час, що вплинуло на тривалість пільгового стажу, який складає 08 років 08 місяців 12 днів, що є недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту б частини 1 статті 13 Закону України Про призначення пенсії .
Так, у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.02.2019 року №НА-25/159, яка видана КП Дніпропетровський метрополітен, зазначено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день на службі колії та споруд ДП Дніпропетровський метрополітен на посаді дренажника з 24.01.1996 року по 15.01.2003 року, та була постійно зайнята тільки у нічний час на роботах у тунелях і підземних роботах на посаді дренажника з 16.01.2003 року по 31.07.2007 року (а.с. 25).
Довідкою від 22.02.2019 року №30 зазначено, що ОСОБА_1 працювала в ДП Дніпропетровський метрополітен з 24.01.1996 року по 31.07.2007 року, всього 11 років 6 місяців 7 днів, у службі колії та споруд та виконувала роботу дренажника у підземних спорудах у нічний час (з 23-00 по 5-00). За вказаний період безпосередньо відпрацювала в умовах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 повних 10 років 4 місяці 9 днів (а.с. 26).
Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1) право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Також, суд зазначає, що у пункті 4.2. Порядку №22-1 визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
При вирішенні спору по суті, суд також враховує приписи частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, проаналізувавши викладені в оскаржуваному рішенні підстави для відмови у призначенні пенсії та докази, наявні матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідачем було досліджено надані позивачем документи разом із заявою про призначення пенсії поверхово, тобто без урахування всіх обставин. Зокрема, відповідачем не досліджено записи, які містяться в трудовій книжці позивача, не надано оцінку довідці від 22.02.2019 року №30.
Крім того, є безпідставними твердження відповідача в оскаржуваному рішенні та відзиві про те, що на підприємстві, де працювала позивач, було встановлено неповний робочий тиждень або неповний робочий час, оскільки довідка від 06.02.2019 року №НА-25/159 не містить такої інформації.
Суд наголошує, що у відповідності до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача
Також, суд зазначає, що відповідачем, крім іншого, не дотримано строк розгляду заяви позивача про призначення пенсії.
У відповідності до вимог пункту 4.3. Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
За приписами пункту 4.7. Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії 18.02.2019 року (а.с. 14), а відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії 13.06.2019 року, тобто майже через 4 місяця після звернення.
Таким чином, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними та допустимими доказами, що рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 прийнято на підставі повного і всебічного розгляду документів, з урахуванням всіх обставин та у строки, визначені Порядок №22-1.
В той же час, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у не призначення позивачу пенсії, оскільки відповідачем прийнято рішення 13.06.2019 року, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії, тобто в даному випадку мають місце протиправні дії відповідача (прийняття рішення), а не бездіяльність, як зазначає позивач. Сама по собі бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.
З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним) та зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 18.02.2019 року з урахуванням висновків суду.
На підставі викладеного, позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити та нарахувати пенсію за віком на пільгових умовах позивачу з 18.02.2019 року задоволенню не підлягають.
Підсумовуючи вищевикладене, здійснивши системний аналіз чинного законодавства України, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, проаналізувавши оскаржуване рішення відповідача у відповідності вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно задоволених позовним вимог у розмірі 384,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 18.02.2019 року з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства.

Суддя М.В. Бондар