Справа № 240/7170/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7170/19

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

06 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року (складене в повному обсязі 25 червня 2019 року у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач 07.05.2019 звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправними дії Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у вигляді книжечки (на паперових носіях) зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-XII;

- зобов`язати Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області оформити та видати паспорт громадянина України у вигляді книжечки (на паперових носіях) зразка 1994 року ОСОБА_1 відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-XII.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що надаючи згоду на формування заяви - анкети, особою надається згода на обробку її персональних даних засобами Реєстру та за наслідками її формування видається лише один вид та форма паспорта - це ID картка, з присвоєнням унікального номеру запису в реєстрі. Якщо формується заява - анкета, то одразу передбачається видача тільки біометричного паспорта.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що позивач звернулась із заявою довільної форми в якій, у зв`язку з викраденням її паспорта, просила видати паспорт у вигляді паспортної книжечки. Відтак, заява позивача була розглянута у порядку передбаченому Законом України "Про звернення громадян".

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

30.03.2019 у зв`язку з втратою паспорта позивач звернулась до відповідача із заявою щодо видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-XII.

02.04.2019 за результатами розгляду такого звернення відповідач листом повідомив позивача про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" з 01.11.2016 запроваджено оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у формі картки.

Не погоджуючись з такою відповіддю позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відмовляючи в оформленні та видачі паспорта у формі книжки відповідач діяв правомірно, оскільки позивачем не було дотримано встановленої законодавством процедури, а тому уповноважений орган був позбавлений можливості видати паспорт особі за відсутності його заяви-анкети та визначеного переліку документів.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 3 ст. 291 КАС України вказано, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17 прийнято рішення про часткове задоволення позову, зазначивши, що висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справа щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки.

Оскільки, дана адміністративна справа відповідає ознакам типової справи, судом при вирішенні даної справи мають бути враховані правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Частиною 1 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI) передбачено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення є паспорт громадянина України.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

При цьому, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. (ч. 1 ст. 21 Закону№ 5492-VI).

Тобто, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Частиною 3 ст. 13 Закону № 5492-VI визначено, що паспорт громадянина України (…) містить безконтактний електронний носій.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт (Положення), відповідно до п. п. 3, 5, 6, 8 якого бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Водночас, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

За змістом п. 2 Постанови №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 01.01.2016 - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII;

- з 01.11.2016 - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Відповідно до п. 3 Постанови № 302 встановлено, що до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.01.2016 припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 №2297-VI (далі - Закон №2297-VI) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Статтею 2 Закону №2297-VI визначено, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 Закону №2297-VI).

Тобто, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Однак, суд звертає увагу, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Відтак, суд зазначає, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

Статтею 8 Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій Законом України від 06.07.2010 № 2438-VI, зазначено: "Будь-якій особі надається можливість: a) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст. 5 і 6 цієї Конвенції; …".

Згідно практики Європейського суду з прав людини першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване ст. 8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом, причому тлумачення терміну "закон" є автономним, та до якості "закону" ставляться певні вимоги (див. рішення ЄСПЛ у справі "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13.07.1995, заява №18139/91, п. 37) Під терміном "закон" … слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам "доступності" та "передбачуваності".

Норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення №2503-XII не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Отже, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Таким чином, позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про відмову в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у вигляді книжечки (на паперових носіях) зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-XII є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Стосовно висновків суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні заявленого позову з огляду на те, що форма заяви, з якою позивач звернулась, була довільною та без надання необхідних документів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, колегія суддів зазначає, що невідповідність заяви позивача установленій формі та змісту не було підставою для відмови у видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки. Лист-відмова Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області на заяву позивача щодо оформлення паспорта громадянина України не містить жодних посилань на те, що заява позивача не відповідає будь-якій установленій формі, а також не містить посилань на не надання позивачем будь-яких документів, що не дає змогу розглянути цю заяву.

У вказаному листі лише роз`яснено, що для документування позивача паспортом громадянина України замість викраденого, необхідно особисто з`явитись до Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області з відповідними документами. У додатку зазначено про дві фотокартки в оригіналі, долучені заявником до заяви.

Крім того, у заяві позивача вказано про долучення двох фотокарток, копії свідоцтва про народження, копії чорнобильського посвідчення, копії витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, що спростовує висновки суду першої інстанції.

При цьому, відповідачем не вказано, яких саме документів не вистачало для оформлення паспорта і в чому складність в їх оформленні.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідач безпідставно розглянув заяву позивача у порядку передбаченому Законом України "Про звернення громадян", оскільки із змісту заяви вбачається, що позивач просить оформити та видати паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки у зв`язку з втратою паспорта, а не у формі звернення громадян.

Також, колегія суддів наголошує, що заява позивача щодо видачі паспорта у формі книжечки розглянута Коростенським районним відділом Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області по суті заявлених у ній вимог та відповідач вказав саме на відсутність правових підстав для видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки.

За таких обставин, враховуючи, що Коростенським районним відділом Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області було розглянуто заяву позивача по суті її вимог та відмовлено у видачі паспорта у формі книжечки за відсутності, на думку відповідача, законодавчих підстав для видачі паспорта у такій формі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зобов`язаний був надати оцінку такій відмові відповідача саме за обставин визначених відповідачем, а не виходити за межі заявлених вимог та посилатись на обставини, які не розглядались відповідачем.

Отже, за встановлених обставин справи та правового регулювання відносин, з яких виник цей спір, а також з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №806/3265/17, вимоги позивача слід задовольнити та визнати протиправною відмову Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, та зобов`язати відповідача оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до вказаного Положення про паспорт.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, структурним підрозділом якого є відповідач - Коростенський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, підлягає стягненню 1921,00 грн. судового збору сплаченого згідно квитанції, платіж № від 06.04.2019 на суму 768,40 грн. та квитанції про сплату №32980 від 19.08.2019 на суму 1152,60 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у вигляді книжечки (на паперових носіях) зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII.

Зобов`язати Коростенський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області оформити та видати паспорт громадянина України у вигляді книжечки (на паперових носіях) зразка 1994 року ОСОБА_1 відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (, вул. Пушкінська, 44, м. Житомир) понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп).

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.