Справа № 300/1175/19
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 рокуЛьвів№857/10347/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

за участю представника позивача Бенюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року у справі №300/1175/19 (головуючий суддя Гундяк В.Д. справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації про зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації про зобов`язання до вчинення дій.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач набув статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни, проте в порушення вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідачем протиправно видано посвідчення (бланк-вкладку) з терміном дії на один рік, що обмежує його статус. Тому позивач просить зобов`язати відповідача видати, відповідно до норм вказаного закону та пункту 4 абзацу 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, посвідчення члена сім`ї загиблого встановленого зразка без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та підлягає скасуванню. Апелянт вважає, що з моменту звернення до управління посвідчення члена сім`ї загиблого що стало 04.12.2018 року обмеженим неправомірним розглядом сімейного стану, дописами що не відповідають вимогам пункту 8 Положення 302 та неправомірно обмежене нормами абзацу 2 пункту 4 цього Положення, оскільки порядок видачі бланки-вкладки терміном на 1 рік не прописаний (не передбачений) дітям, що стали членами загиблих осіб потребує зміни на безтермінове посвідчення члена сім`ї загиблого передбачене абзацом 1 пунктом 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків №302 згідно додатку другого в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №632 від 22.08.2018р. частини першої пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в якому не прописано. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу в частині відмови у задоволенні позову залишити без задоволення, а рішення суду в цій частині без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи позивач апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином були повідомлений про дату судового засідання. На адресу суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи без участі представника Управління. Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус члена сім`ї загиблого - його батька ОСОБА_2 1961 року народження, на якого поширюється Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

04.12.2018 року Управлінням праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації позивачу продовжено дію посвідчення члена сім`ї загиблого на один рік, до 04.12.2019 року, що підтверджується бланк-вкладкою до посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_1 .

Видачу даної бланк-вкладки до посвідчення члена сім`ї загиблого терміном на один рік позивач вважає протиправним та таким, що обмежує його статус.

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що посвідчення члена сім`ї загиблого відповідно до абзацу 2 пункту 4 Положення №302 не є безтерміновим, а продовжується щорічно.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Відповідно до пункту 7 Порядку надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого постановою КМУ від 25.09.2015 року №740 посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видається відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. №302 (надалі - Положення №302).

Згідно пункту 1 та 2 Положення №302 дане Положення регулює правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни.

Посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 4 Положення №302 встановлено, що особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Дітям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до досягнення ними 16-річного віку передбачені законодавством пільги надаються на підставі довідки, що видається матері (або іншому повнолітньому члену сім`ї загиблої особи, або опікуну) за місцем реєстрації дитини. Після досягнення такими особами 16-річного віку в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, який продовжує дію посвідчення на наступний рік за умови їх належності до категорій осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З аналізу вказаних норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посвідчення члена сім`ї загиблого відповідно до абзацу 2 пункту 4 Положення №302 не є безтерміновим, а продовжується щорічно, за умови належності громадянина до категорій осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Судом встановлено, згідно бланк-вкладки до посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_1 позивачу продовжено дію вказаного посвідчення на один рік, до 04.12.2019 року.

Вказане посвідчення є документом, що підтверджує відповідний статус і є підставою для надання відповідних пільг і компенсацій.

З матеріалів справи слідує, що вказаний статус позивач починаючи з 2012 року не втрачав, а посвідчення члена сім`ї загиблого відповідачем продовжувалось щорічно до 2019 року, як і отримання позивачем пільг передбачених чинним законодавством.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо продовження позивачу дії посвідчення члена сім`ї загиблого на наступний рік є правомірними, оскільки порядок видачі бланк-вкладки терміном на один рік чітко передбачений вищезгаданим Положенням.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року у справі №300/1175/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. З. Улицький
Повний текст постанови складено 12.2019р.