Справа № 160/859/19
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Справа № 160/859/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №160/859/19 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю НИВА-2000 до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, третя особа 1: ПАТ ІМЕКСБАНК, третя особа 2: Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування рішення та стягнення суми,-
ВСТАНОВИВ:
1. Товариство з обмеженою відповідальністю НИВА-2000 звернулося з позовом до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, в якому позивач, з урахуванням збільшення позовних вимог від 05.04.2019 року, просить суд:
- скасувати постанову приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни від 28.02.2019 року ВП № 58004381 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.
2. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю НИВА-2000 до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про скасування рішення та стягнення суми, з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.170 КАС України.
3. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.03.2019 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року в адміністративній справі №160/859/19 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
4. 18.03.2019 року справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та була передана на розгляд судді Ількову В.В.
5. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю НИВА-2000 до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про скасування рішення та стягнення суми, було залишено без руху.
6. Позивачем в строк були усунуті недоліки, викладені в ухвалі суду від 19.03.2019 року.
7 Ухвалою суду від 10.04.2019 року було відкрито провадження у справі №160/859/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю НИВА-2000 до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про скасування рішення та стягнення суми, та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні на 16.04.2019 року, з урахуванням вимог статті 287 КАС України.
8. Ухвалою суду від 10.04.2019 року також було витребувано у відповідача належним чином завірені копії таких документів:
- постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.01.2019 року ВП №58004381;
- постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 28.02.2019 року;
- матеріалів виконавчого провадження ВП № 58004381 та інші матеріали щодо суті спору.
9. 15.04.2019 року на адресу суду від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву та витребувані судом докази по справ.
10. Ухвалою суду від 16.04.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПАТ ІМЕКСБАНК, адміністративну справу №160/859/19 призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання на 19.04.2019 року.
11. 18.04.2019 року відповідач надав додаткові пояснення та долучив додаткові докази по справі № 160/859/19.
12. 19.04.2019 року представником позивача надано відповідь на відзив відповідача.
13. Ухвалою суду від 19.04.2019 року залучено до участі у розгляді справи №160/859/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю НИВА-2000 до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПАТ ІМЕКСБАНК про скасування рішення та стягнення суми, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області.
14. Також, ухвалою суду від 19.04.2019 року було витребувано у відповідача належним чином завірені копії таких документів:
- копію договору страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця;
- довідку щодо суми виконавчих проваджень, що знаходились на виконанні у приватного виконавця, станом на 03.01.2019 року та інші матеріали щодо суті спору.
15. Ухвалою суду від 19.04.2019 року також витребувано у Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, належним чином засвідчених копії таких документів:
- рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів (що діє в процедурі ліквідації банку) щодо порядку співпраці Фонду з приватними виконавцями та інші матеріали щодо суті спору.
16. Крім того, витребувано у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб належним чином засвідчену копію таких документів:
- рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів (що діє в процедурі ліквідації банку) щодо порядку співпраці Фонду з приватними виконавцями.
17. Ухвалою суду від 19.04.2019 року провадження у справі № 160/859/19 за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю НИВА-2000 до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, третя особа 1: ПАТ ІМЕКСБАНК, третя особа 2: Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування рішення та стягнення суми, зупинено до 24.04.2019 року.
18. 24.04.2019 року по справі оголошено перерву до 08.05.2019 року.
19. 03.05.2019 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав витребувані судом докази по справі.
20. Ухвалою суду від 08.05.2019 року поновлено провадження у справі №160/859/19.
21. Ухвалою суду від 08.05.2019 року зупинено провадження в адміністративній справі № 160/859/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю НИВА-2000 до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, третя особа 1: ПАТ ІМЕКСБАНК, третя особа 2: Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування рішення та стягнення суми, до завершення Центральним апеляційним господарським судом розгляду справи за апеляційною скаргою ТОВ Нива-2000 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/9713/17 від 28.02.2019 року.
22. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання на 06.11.2019 року.
23. 05.11.2019 року позивач надав позовні заяву про зміну в частині підстав, відповідно до ч.1 ст. 47 КАС України.
24. Ухвалою суду 06.11.2019 року поновлено провадження у справі №160/859/19.
25. Ухвалою суду від 06.11.2019 року закрито підготовче засідання в адміністративній справі №160/859/19, призначено справу до судового розгляду одразу після закінчення підготовчого судового засідання.
26. 06.11.2019 року представник позивача надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
27. Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.
28. Суд перейшов до розгляду справи по суті у порядку письмового провадження.
29. Частиною четвертою статті 243 КАС встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
31. Згідно з пунктом 3 цієї постанови, до стягнення з боржника підлягала основна винагороди приватного виконавця, що складає 170608,23 гривень.
32. Позивач зазначив про те, що 26.03.2019 року постановою Великої Палати Верховного Суду рішення суду, примусове виконання якого здійснювалося відповідачем за ВП 58004381, було скасовано та 15.04.2019 року відповідач у ВП № 58004381 виніс постанову про закінчення цього виконавчого провадження, відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
33. Із вказаною постановою позивач не погоджується з огляду на те, що ч. 3 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено правове регулювання стягнення основної винагороди приватного виконавця здійснюється у порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Відповідно до ч.7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
34. На думку позивача, вищевказане також свідчить про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманої суми винагороди приватного виконавця.
36. Вказали про те, що 21.01.2019 року приватним виконавцем було примусово стягнуто з рахунків позивача 7500,00 грн. та 5256,17 грн., з яких частина основної винагороди приватного виконавця склала 1275,62 гривень.
38. Також, 02.04.2019 року позивач отримав постанову приватного виконавця ВП №58004381 від 28.02.2019 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 4869,00 грн., яку позивач також вважає незаконною та такою, що підлягаю скасуванню.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
40. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись, на те, що дійсно мали місце виконавчі провадження про стягнення з Позивача на користь банку заборгованості за кредитними коштами.
41. Оскаржувані постанови були зумовлені цими виконавчими провадженнями і винесені у повній відповідності до вимог чинного законодавства.
42. На думку відповідача, позивач невірно трактують окремі положення Закону України "Про виконавче провадження".
43. Рішення про стягнення з позивача як боржника за відповідними виконавчими документами винагороди приватного виконавця та її розмір в повній мірі відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження" щодо стягнення виконавчого збору.
44. Крім того, зазначив про те, що положення ч.7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» не розповсюджується на приватних виконавців, оскільки порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця врегульовано Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», тому на думку відповідача підстав для задоволення позовних вимог не має.
ІV. ДОВОДИ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ 1
45. Третя особа 1, ПАТ ІМЕКСБАНК правом на надання до суду письмових пояснень не скористались.
46. ПАТ ІМЕКСБАНК про розгляд справи повідомлялися належним чином, згідно положень КАС, що підтверджується матеріалами справи.
V. ДОВОДИ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ 2
47. Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області надали пояснення по справі № 160/859/19, в яких зазначили про те, що проведення позапланової виїзної перевірки діяльності приватного виконавця не може бути доручено Управлінню державної виконавчої служби, яке перебуває в межах виконавчого округу приватного виконавця, діяльність якого перевіряється. Більш того, управління державної виконавчої служби, відповідно до покладених на нього завдань, проводить перевірки діяльності приватних виконавців за дорученням Департаменту.
VІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
49. Поставною Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 року рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 року по справі № 904/9713/17 було залишено без змін.
50. На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 року судом було видано наказ № 904/9713/17 від 11.06.2018 року.
51. Постановою приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. від 03.01.2019 року було відкрито виконавче провадження ВП №58004381 з примусового виконання наказу №904/9713/17, виданого 11.06.2018 року, виданого Господарським судом Дніпропетровської області у пункті 3 якої зазначено про стягнення з боржника основаної винагороди приватного виконавця у розмірі 170608,23 гривень.
52. Як свідчить матеріали справи, розрахунок основної винагороди приватного виконавця, відповідачем у відношенні до товариства у виконавчому провадженні №58004381 визначено розмір такої винагороди, виходячи із 10 % суми заборгованості, яка підлягає стягненню на підставі наказу № 904/9713/17 виданий 11.06.2018 року Господарським судом Дніпропетровської області.
53. Вищевказана постанова від 03.01.2019 позивачем була отримана 22.01.2019 року, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.
54. Також, 03.01.2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржка в рамках виконавчого провадження № ВП № 58004381, якої було накладено арешт на майно Боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди Приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1876959,51 гривень.
56. 15.01.2019 року приватним виконавцем були виставлені платіжні вимоги №ВП58004381/1, № ВП 58004381/2, № ВП 58004381/3, № ВП 58004381/4, № ВП 58004381/5, №ВП 58004381/6, № ВП 58004381/7, № ВП 58004381/8, № ВП 58004381/9, №ВП 58004381/10, № ВП 58004381/11.
59. У рамках проведення виконавчих дій, приватним виконавцем здійснено запит до органів ДФС України щодо наявності рахунків боржника ТОВ «НИВА-2000» в банківських установах.
60. 04.02.2019 року приватним виконавцем було прийнято постанову про розшук майна боржника, з підстав того, що рішення виконавчого документа боржником не виконано.
61. Окрім того, 28.02.2019 року відповідачем в межах виконавчого провадження ВП №58004381 було винесено постанову про стягнення з ТОВ «НИВА-2000» витрати на проведення виконавчих дій у сумі 4869,00 гривень, з яких, згідно звіту про використання авансного внеску:
- внесення інформації про вчинення виконавчих дій до АСВП 69,00 грн., (згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 08.05.2018 року №1468/5: розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем становить 69,00 грн. (з урахування ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження);
- послуги залучених осіб адвоката Шустрова Є.Ф. свідоцтво №2440 від 13.02.2012 року 4200,00 грн. (з урахування ПДВ);
- виготовлення документів виконавчого провадженні: папір, копіювання, друк документів, канцтовари, пересилання документів виконавчого провадження, конверти, знаки поштової оплати (марки), послуги поштового зв`язку 600,00 грн. (з урахуванням ПДВ).
62. Вказана постанова від 28.02.2019 року була отримана позивачем 02.04.2019 року, що підтверджується матеріалами справи.
63. 15.04.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 170608,23 гривень. Вказана постанова була направлена засобами поштового зв`язку на адресу позивача ТОВ «Нива-2000».
64. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.03.2019 року у справі №904/9713/17 було, зокрема, скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 року у вказаній справі, на підставі яких було видано судовий наказ, примусове виконання якого здійснювалося в межах виконавчого провадження ВП №58004381.
65. У зв`язку із прийняттям Великою Палатою Верховного Суду постанови від 26.03.2019 року у справі №904/9713/17, відповідачем 15.04.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про припинення розшуку майна боржника ТОВ «Нива-2000» за виконавчим провадженням ВП №58004381.
66. Окрім того, 15.04.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів ТОВ «Нива-2000».
67. 15.04.2019 року прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, з підстав п.5 ч.1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», з посиланням на те, що постановою Великої Палати Верховного Суду у складі головуючого судді: Князєва В.С. було постановлено:
- касаційні скарги ТОВ «Нива-2000» задовольнити частково;
- постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 року у справі № 904/9713/17 скасовано;
- справу № 904/9713/17 передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.
68. Отже, вказаною постановою було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходим примусового виконання рішення суду по справі №904/9713/17.
VІІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
72. Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
73. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
74. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
75. Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім:
1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною;
2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету;
3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону;
4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи;
5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини;
6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності;
7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб;
8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена;
9) рішень про конфіскацію майна;
10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання;
11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
76. Враховуючи наведене статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік рішень, примусове виконання яких не здійснює приватний виконавець.
77. Частиною 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право вибору стягувача щодо пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців.
78. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
79. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону України "Про виконавче провадження" у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
80. Частиною 3 статті 45 зазначеного Закону передбачено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
81. У свою чергу, основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02.06.2016 року №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
82. Відповідно до статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
83. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.
84. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
85. Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
86. Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.
87. Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
88. Відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
89. Згідно до ч.3 ст.40 Закону №1404 встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
90. Відповідно до ч.7 ст.27 Закону №1404 якщо у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
91. Згідно до ч.3 ст.45 Закону №1404 визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
92. Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що основна винагорода приватного виконавця стягується у порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору, при цьому, наведеними нормами встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням судового рішення, що підлягало виконанню, виконавчий збір (основна винагорода приватного виконавця) не стягується.
VІІІ. ОЦІНКА СУДУ
94. Поставною Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 року рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 року по справі № 904/9713/17 було залишено без змін.
95. На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 року судом було видано наказ № 904/9713/17 від 11.06.2018 року.
96. Постановою приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. від 03.01.2019 року було відкрито виконавче провадження ВП №58004381 з примусового виконання наказу №904/9713/17, виданого 11.06.2018 року, виданого Господарським судом Дніпропетровської області у пункті 3 якої зазначено про стягнення з боржника основаної винагороди приватного виконавця у розмірі 170608,23 гривень.
97. Згідно матеріалів справи розрахунок основної винагороди приватного виконавця, відповідачем у відношенні до товариства у виконавчому провадженні №58004381 визначено розмір такої винагороди, виходячи із 10% суми заборгованості, яка підлягає стягненню на підставі наказу № 904/9713/17, який виданий 11.06.2018 року Господарським судом Дніпропетровської області.
100. 28.02.2019 року відповідачем в межах виконавчого провадження ВП №58004381 було винесено постанову про стягнення з ТОВ «НИВА-2000» витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 4869,00 гривень.
101. Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.03.2019 року у справі №904/9713/17 скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 року у вказаній справі, на підставі яких було видано судовий наказ, примусове виконання якого здійснювалося в межах виконавчого провадження ВП №58004381.
102. На підставі вищевикладеного, 15.04.2019 року відповідачем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, з підстав п.5 ч.1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», з посиланням на те, що постановою Великої Палати Верховного Суду у складі головуючого судді: Князєва В.С. було постановлено:
- касаційні скарги ТОВ «Нива-2000» задовольнити частково;
- постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 року у справі № 904/9713/17 скасовано;
- справу № 904/9713/17 передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.
103. Отже, цією постановою від 15.04.2019 року було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходим примусового виконання рішення суду по справі № 904/9713/17.
104. Судом встановлено, що постановою Великої Палати Верховного Суді від 26.03.2019 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11 червня 2018 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 8 лютого 2018 року у справі №904/9713/17, на підставі якого було видано наказ №904/9713/17 від 11.06.2018 року, скасовано, справу № 904/9713/17 передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.
105. Однак, оскаржувані позивачем постанови приватним виконавцем наразі не скасовані.
106. Інших доказів матеріали справи не містять.
108. Крім того, згідно з положеннями ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», правове регулювання стягнення основної винагороди приватного виконавця здійснюється у порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
109. Відповідно до ч.7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
110. Доводи відповідача про те, що положення ч.7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» не розповсюджується на приватних виконавців, оскільки порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця врегульовано Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», є безпідставними, оскільки механізм та порядок примусового виконання виконавчих документів, як і порядок стягнення та повернення виконавчого збору та основної винагороди приватного виконавця, врегульовано Законом України «Про виконавче провадження», яким і керувався відповідач під час прийняття оскаржуваної постанови.
113. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 21.01.2019 року приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А. було примусово стягнуто з рахунків позивача 7500,00 грн. та 5256,17 грн., копія виписок банку від 28.01.2019 року наявні в матеріалах справи, з яких, відповідно до п. 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого Постановою кабінету Міністрів № 643 від 08.09.2016 року, частина основної винагороди приватного виконавця склала 1275,62 гривень, що також підтверджено матеріалами справи.
115. Суд зазначає про те, що основна винагорода приватного виконавця стягується у порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору, при цьому, наведеними нормами встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням судового рішення, що підлягало виконанню, виконавчий збір (основна винагорода приватного виконавця) не стягується.
117. Доводи відповідача про те, що основної винагороди приватного виконавця згідно Закону України «Про виконавче провадження» не повертається, є неналежними.
118. Щодо постанови від 28.02.2019 року, слід зазначити про таке.
119. Згідно матеріалів справи, 28.02.2019 року відповідачем в межах виконавчого провадження ВП №58004381 було винесено постанову про стягнення з ТОВ «НИВА-2000» витрати на проведення виконавчих дій у сумі 4869,00 гривень.
120. Як вже було зазначено вище, постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.03.2019 року у справі №904/9713/17 скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 року у вказаній справі, на підставі яких було видано судовий наказ, примусове виконання якого здійснювалося в межах виконавчого провадження ВП №58004381.
121. 15.04.2019 року відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, з підстав п.5 ч.1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».
122. Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає, що за відсутності фактичного стягнення з боржника в примусовому порядку суми заборгованості, відсутні правові підстави для стягнення відповідачем з позивача витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 4869,00 гривень.
123. Таким чином, постанова від 28.02.2019 року про стягнення з ТОВ «НИВА-2000» витрати на проведення виконавчих дій у сумі 4869,00 гривень, підлягає скасуванню.
124. Отже, з урахуванням вищенаведеного, перевіривши правомірність прийнятих відповідачем оскаржуваних постанов про стягнення з позивача основної винагороди у сумі 170608,23 грн., а також стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 4869,00 гривень, суд приходить до висновку, що вказані постанови підлягають скасуванню.
ІХ. ВИСНОВОК СУДУ
127. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
128. Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
129. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
130. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
131. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
132. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
133. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
134. Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
135. Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
136. Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
137. У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
138. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
139. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
142. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.
143. Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
144. Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви позивача, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 5763,00 гривень.
145. Керуючись статтями 205, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
146. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю НИВА-2000 до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, третя особа 1: ПАТ ІМЕКСБАНК, третя особа 2: Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування рішення та стягнення суми задовольнити.
148. Скасувати постанову приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни від 28.02.2019 року ВП № 58004381 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 4869,00 гривень.
150. Стягнути за рахунок приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА-2000» судові витрати у розмірі 5763,00 гривень.
155. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
156. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
157. Повний текст рішення складено 06.11.2019 року.
Суддя В.В Ільков