Справа № 418/3239/19
Суддя: Чехов С. І.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справі № 418/3239/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2019 р. Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Кірічевої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення за ознаками ч.1 ст. 204-2 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом у якому просить скасувати постанову серії №002940 від 29 липня 2019 року винесену відносно нього,що до притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-2 КУпАП а також закрити провадження у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП.

Свій позов обгрунтовує тим, що постановою старшого техніка прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Мілове» відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних старшим прапорщиком Приходько С.М. №002940 від 29 липня 2019 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено адмінстративнне стягенння у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень. Він вважає, що дії старшого техніка прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Мілове» є безпідставним,а постанова має бути скасована з наступних підстав. Згідно постанови 29 липня 2019 року о 15 годині 15 хвилин під час прикордонного контролю в пункті пропуску «Мілове» прикордонним нарядом «ПД» під час здійснення прикордонного контролю було встановлено, що він 29 липня 2019 року через недіючий пункт пропуску «Довжанський» незаконно перетнув Державний кордон України, чим порушив вимоги ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забеспеченням державного суверенітету України та тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» чим вчинив адмінстративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 204-2 КУпАП. Однак з правопорушенням він не згоден у зазаначеній пстанові визнання його винним та щире каяття не відповідає дійсності. Посадова особа яка виносила постанову про накладання адміністративного стягнення відмовилась надати копію постанови, лише через дзвінок на горячу лінію Прикордонної служби,копія постанови була надіслана йому електронною поштою. Постанова негайно після закінчення розгляду справи йому не оголошувалась. Крім того посадова особа яка складала постанову в резолютивній частині постанови вказала «визнати гр. ОСОБА_1 » тобто ім`я та по-батькові скорочене, що також не відповідає вимогам чинного законодавства. Права йому були роз`яснені вже після накладання адміністративного стягнення, що також не відповідає вимогам Закону.

В порушення ст.ст. 278,280 КУпАП не були виявлені обставини, які виключають адміністративну відповідальність,пом`якшують і обтяжують його відповідальність,не взяті до уваги його пояснення, а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розгляд справи проведений на місці,без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою,подання документів які характеризують його особу інших доказів по справі,що порушувало його права,передбачені ст. 268 КУпАП, внаслідок чого при винесені постанови не було враховано характер вчиненого правопорушення,особу порушника,ступінь його вини,майновий стан та інші обставини,які слід врахувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст.33 КУпАП. Сама постанова не відповідає вимогам передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП а саме не наведені докази підтверджень його вини у вчиненні адміністративного правопорушення в обгрунтування яких особа яка складала постанову дійшов до висновку про його винуватість.

Крім того позивач ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про залучення в яксоті співвідповідача по справі старшого техніка прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Мілове» відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних старшого прапорщика Приходька С.М..

У свою чергу співвідповідач ОСОБА_2 звернувся з відзивом на адміністративний позов позивача ОСОБА_1 у якому у своїх запереченнях повідомив, що знаходячись у наряді прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» був виявлений громадянин України ОСОБА_1 який повертаючись до України з боку Російської Федерації через Державний кордон України, а саме міждержавний пункт пропуску «Мілове» відбув в пішому поряідку із України із порушенням існуючого порядку.

З пояснень ОСОБА_1 стало відомо, що він 29 липня 2019 року перетнув Державного кордону України з тимчасово окупованої території до Російської Федерації через тимчасово не працюючий пункт пропуску «Червонопартизанськ» Свою провину у письмових поясненнях визнав. Скарг і зауважень не заявив. Письмові пояснення були написані ОСОБА_1 власноручно та ним підписано. Він вважає, що дії ОСОБА_1 по проходу в пішому порядку з тимчасово окупованої території Луганської області до Російської Федерації є протиправними, адже порушують порядок встановленний ст.12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпеченням державного Суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях». Де закрема передбачено правило, за яким вїзд осіб,переміщення товарів та тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб,переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Відповідальність за наведене правопорушення передбачена ч.1ст.204-2 КУпАП у вигляді штрафу від ста до трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Він складав постанову керуючись ст.258 КУпАП де вказано, що вразі якщо особа не оспарює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається протокол не складається. ОСОБА_1 був ознайомлений із змістом постанови,копію постанови отримав,про що свідчать його підписи на обох сторонах постанови. Йому було роз`яснені права передбачені ст.63 Конституції України та частиною першою ст.268 КУпАП. Вчинене адміністративне правопорушення та адміністративне стягнення він не оспарював вину свою визнав. Вина позивача ОСОБА_1 доведена, постанова складена повноважною особою за свіоєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції передбаченої ч.1 ст.204-2 КУпАП і він вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови. У своєму відзиві просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, залишити в силі постанову про накладання адмінстративного стягнення від 29 липня 2019 року №002940 відносно ОСОБА_1 ..

Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року у якості співвідповідача був залучений ОСОБА_2 ..

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю,позовні вимоги підтримує .

Представник відповідача від відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних до судового засідання не з`явився однак був належно повідомлений про час, місце розгляду позовної заяви 12 вересня 2019 року на 14 годин, 30 вересня 2019року на 14 годин 10хвилин, 17 жовтня 2019 року на 15годин 40хвилин, 29 жовтня 2019 року на 11 годин 30 хвилин. Будь яких повідомлень про причину неявки не повідомив яку слід вважати неповажно.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився однак повідомив про можливість розгляду справи без його участі,позовні вимоги не визнає.

Відповідно до ч.1, ч.3 Ст.205 КАС України « Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.»

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Як слід з постанови про накладання адміністративного стягнення №002940 від 29 липня 2019 року старший технік прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Мілове» відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних старший прапорщик ОСОБА_2 склав відносно позивача ОСОБА_1 постанову про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 1700 гривень. В резолютивні частині постанови посадовою особою було вказано «визнати ОСОБА_1 », ім`я та по-батькові скорочене.(а.с.2-3) З наданої копії постанови про накладання адміністративного стягнення №002940 від 29 липня 2019 року яка була складена старшим техніком прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Мілове» відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних старшим прапорщиком Приходько С.М. відносно позивача ОСОБА_1 постанову про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 1700 гривень, в резолютивній частині постанови також вказано «визнати ОСОБА_1 » ім`я та по батькові було скорочено.(а.с.22)

Як слід з ч. 1 ст. 258 КУпАП «Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається». Однак з матеріалів справи слід, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови, згідно якої на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

З позову слід, що позивач ОСОБА_1 вказував факт, що посадова особа, яка виносила постанову про накладення адміністративного стягнення відмовлялася надати копію постанови, і лише коли той звернувся з вимогою надати копію постанови через «гарячу лінію» прикордонної служби, вона йому була вручена. З такого факту слід зробити висновок, що посадовою особою не були виконані вимоги ст. 258 КУпАП, оскільки позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Відповідно до п. 6, п. 7, розділу IV Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення, зареєстрованої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 вересня 2013 року № 898 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 грудня 2018 року № 1046), постанова підписується посадовою особою, уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопорушення, та скріплюється (за наявності) печаткою відповідного органу (підрозділу) охорони державного кордону. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до абзацу 3 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України. У відзиві з запереченнями на адміністративний позов відповідач ОСОБА_2 зазначав про те, що позивач ОСОБА_1 виїхав із України з порушенням існуючого порядку через тимчасово окуповану територію Луганської області тимчасово не працюючий пункт пропуску «Червонопартизанськ» до Російської Федерації а потім знову повертався вже на територію України з боку Російської Федерації у пункт пропуску «Мілове» .

Відповідачі не надали пояснень стосовно того, який порядок (нормативно-правовий акт) порушив позивач ОСОБА_1 Однак з невідомих підстав відповідач ОСОБА_2 вказав пункт перетину тимчасово непрацюючого пункту пропуску «Червонопартизанськ» замість «Довжанський» як була вказано у самій постанові, що знову вказує на те, що відповідачі не мають конкретних доказів про місце перетину кордону позивачем ОСОБА_1 а тільки знають назву тимчасово не працюючих пунктів пропуску з боку України на територіях які вважаються окупованими.

Суд повинен зазначити, що до спірних правовідносин не може бути застосований «Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затверджений постановою КМ України № 367 від 04.06.2015 року», оскільки даний Порядок стосується перетину адміністративного кордону вільної економічної зони "Крим" під час в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї громадян України. Мається певна правова колізія, оскільки відсутність Порядку, який зазначений у абзаці 3 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», приводить до неможливості застосування відповідальності за порушення абз.1 ст.12 вищезазначеного Закону. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з обставин скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

З таких підстав слід зробити висновок, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять посилання на належні докази підтвердження неправомірного перетину державного кордону України з тимчасово-окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово-непрацюючий пункт пропуску «Довжанський», а тому постанова про накладення адміністративного стягнення від 29 липня 2019 року № 002940, яким позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 71, 86, 159-163, 186 КАС України, ст.ст. 247, 268, 283 КУпАП.

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити. Скасувати постанову серії № 002940 від 29 липня 2019 року, винесену відносно ОСОБА_1 , щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя: С.І. Чехов