Справа № 200/13103/19-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

12 листопада 2019 р. Справа №200/13103/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Смагар С.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 30 січня 2009 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 )

до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а)

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання відповідача надати інформацію від 27 листопада 2018 року за № 4585/02-14 повторно розглянув запит нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Кулініч В.М. про повний розмір пенсії, яка перераховувалась на ім`я ОСОБА_2 , починаючи з квітня 2014 року по 14 квітня 2018 року по день смерті, яка залишилась не отриманою у зв`язку з його смертю.

Судом з позовної заяви та доданих документів встановлено, що підставою для звернення позивача до адміністративного суду були наступні обставини.

У зв`язку з відкриттям спадкової справи до майна померлого батька ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 до Управління Пенсійного фонду Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецькій області, де батько позивача перебував на обліку, державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Кулініч В.М. був зроблений запит на витребування відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії відповідно до статті 46 Закону України «Про нотаріат» від 27 листопада 2018 року за № 4585802-14 був наданий запит на отримання інформації про наявність нарахованої пенсії,яка не була отримана пенсіонером за життя. Спадкодавець ОСОБА_2 мав право на отримання пенсії за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. ОСОБА_2 перебував на обліку в Пенсійному фонді Маріупольського об`єднаного пенсійного фонду як одержувач пенсії за віком, а також був внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України. На запит нотаріуса від 4 грудня 2018 року за № 18446/34-1/12 Пенсійним фондом було надано відповідь, в якій зазначено,що на ім`я ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій мешкав в АДРЕСА_2 станом на 4 грудня 2018 року залишилась не отримана пенсія в сумі 77518 грн. 51 коп. 4 грудня 2018 року нотаріусом Першої державної нотаріальної контори на ім`я позтивача було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на суму не отриманої після смерті пенсії в розмірі 77518 грн. 51 коп., яка належала померлому на підставі повідомлення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області № 18446/34-1/12 від 4 грудня 2018 року, спадкова справа № 572/2018 зареєстровано в реєстрі за № 8-893. Тобто відкрилась спадкова справа на грошове отримання в вигляді пенсії. Та на частку спадкового майна (пенсії) було видано це свідоцтво про право на спадщину за законом. На запит адвоката Маріупольської центрально-міської колегії адвокатів була надана відповідь 19 червня 2019 року за № 876/228/С-38-01-01, згідно якої, нарахування суми не отриманої пенсії ОСОБА_2 здійснювалась у відповідності до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не більш ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, тобто за період з 3 грудня 2015 року по 30 квітня 2018 року не більш ніж за три роки до дати звернення ОСОБА_1 по місяць в якому помер пенсіонер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Не погоджуючись з даними діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Отже, суд зазначає, що предметом позову у даній справі є вимога позивача, яка стосується порядку виплати недоотриманої пенсії померлого пенсіонера в порядку спадкування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства визначаються Кодексом адміністративного судочинства України.

Нормами статті 1218 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності-входять до складу спадщини.

Нормами статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

При цьому суд зауважує, що норми статті 46 зазначеного Закону не конкурує зі змістом статей 1218, 1247 ЦК України, оскільки лише підтверджує можливість їх отримання. При цьому отримання цих коштів повинно відбуватися за вимогами Спадкового права зі встановленням всього кола спадкоємців, строків прийняття спадщини, що можливо тільки в порядку цивільного судочинства. Тобто, суд зазначає, що майно, яке залишилося після смерті особи, є спадковим майном, а його отримання носить приватноправовий характер та є першопочатковим у цьому спорі.

Частиною 3 статті 19 КАС України передбачено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Також, суд зазначає, що згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку щодо відсутності публічно-правового спору між позивачем та відповідачем, та наявності правових підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки вищезазначений спір має приватноправовий характер і не належить до юрисдикції адміністративних судів. При цьому, суд звертає увагу позивача, що рішення про відмову у відкритті провадження по справі не обмежує у реалізації його права в порядку цивільного судочинства, а також подання клопотань про витребування доказів у відповідача в межах цивільної справи.

До подібних висновків дійшла Велика палата Верховного суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц. Також, правова позиція суду у даній справі узгоджується із правовою позицією Першого апеляційного адміністративного суду в ухвалі від 9 квітня 2019 року у справі № 200/284/19-а.

Отже, на думку суду, аналіз зазначених вище правових норм свідчить про те, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку щодо відмови у відкритті провадження в адміністративній справі № 200/13103/19-а.

Враховуючи вищевикладене, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 170, статтями 2, 4, 5, 6, 19, 159, 170, 241-243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 200/13103/19-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 30 січня 2009 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) про зобов`язання вчинити певні дії.

2. Копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

3. Роз`яснити особі, яка звернулася з позовною заявою, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

4. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляду справи було здійснено в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

5. Ухвала суду набирає законної сили у строк та в порядку передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

6. Ухвала постановлена та повний її текст складений та підписаний 12 листопада 2019 року.

Суддя С.В. Смагар