Справа № 440/1357/19
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1357/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Крутько О.В.

представника відповідача - Леошка Д.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКрАЗ" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКрАЗ" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.01.2019 № .

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою із висновками документальної планової виїзної перевірки контролюючого органу, оскільки товариством не було допущено порушень податкового законодавства, зафіксованих актом перевірки. Господарські операції товариства з контрагентом ТОВ "Феросплав-Стандарт" мали реальний характер, оформлені належними первинними документами та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках. Відтак, підприємством правомірно відображено в податковій звітності правові взаємовідносини останнього з ТОВ "Феросплав-Стандарт".

07.05.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог ТОВ "ТД "АвтоКрАЗ". Зазначав, що в ході проведення документальної планової перевірки позивача встановлено, що останнє в перевіряємому періоді у податковій звітності відобразило взаємовідносини з ТОВ "Феросплав-Стандарт" на поставку сплавів на загальну суму 3828852 грн, в т.ч. суму ПДВ 638142 грн., проте перевіркою неможливо простежити ланцюг придбання реалізованого ТОВ "ТД "АвтоКрАЗ" товару, а саме: не виявлено виробника та імпортера; не встановлено наявність фізичних та технологічних можливостей для здійснення ТОВ "Феросплав-Стандарт" господарських операцій. У зв`язку із чим контролюючим органом встановлено відсутність реальності здійснення господарської діяльності між ТОВ "ТД "АвтоКрАЗ" та ТОВ "Феросплав-Стандарт" за перевіряємий період та відповідно завищення ТОВ "ТД "АвтоКрАЗ" податкового кредиту на суму 638142 грн. Також у ході перевірки встановлено, що ТОВ "ТД "АвтоКрАЗ" (Комісіонер) за результатами виконання умов комісійних договорів із ПрАТ "АвтоКрАЗ" (Комітент) частково не нарахувало та не склало комісійні звіти Комітенту за проведену роботу по реалізації автомобілів та запчастин, та відповідно всупереч вимогам чинного законодавства не включало до складу доходу та податкового зобов`язання з ПДВ комісійну винагороду в результаті чого встановлено завищення 127912 грн /том 1 а.с. 185-186/.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та міcце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на їх безпідставність.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ГУ ДФС в Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ТД "АвтоКрАЗ" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період із 01.01.2015 по 30.06.2018, валютного законодавства за період із 01.01.2015 по 30.06.2018, єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період із 12.01.2011 по 30.06.2018, за результатами якої складено акт від 11.12.2018 № 1630/16-31-14-01-10/37468941.

Перевіркою встановлено та зафіксовано у акті порушення ТОВ "ТД "АвтоКрАЗ" п. 187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п. 189.4 ст. 189, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено ПДВ на загальну суму 725409 грн., в т.ч. за лютий 2016 року в розмірі 1654 грн., за червень 2017 року в розмірі 422491 грн., за липень 2017 року в розмірі 276049 грн., за вересень 2017 року в розмірі 18556 грн., за жовтень 2017 року в розмірі 4659 грн., за листопад 2017 року в розмірі 2000 грн. та завищено від`ємне значення ПДВ по ряд.21 Декларації за червень 2018 року на суму 40345 грн /том 1 а.с. 109-159/.

На підставі акту перевірки прийнято рішення від 08.01.2019 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 906761,25 грн, з яких за основним платежем - 725409 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 181352,25 грн /том 1 а.с. 23/.

Позивач не погодився із вказаним рішенням та оскаржив його до суду.

Спірні відносини стосуються правомірності визначення та відображення позивачем у податковій звітності з ПДВ сум податкового кредиту за наслідками здійснення господарських операцій щодо купівлі-продажу товарів, вчинених між ТОВ "ТД "АвтоКрАЗ" та ТОВ "Феросплав-Стандарт", та включення до складу доходу та податкового зобов`язання з ПДВ комісійної винагороди за результатами виконання умов комісійних договорів із ПрАТ "АвтоКрАЗ".

На переконання відповідача, господарські операції ТОВ "Феросплав-Стандарт" з вказаним контрагентом, не носили реального характеру, є фіктивними та безпідставно відображені у податковій звітності позивача.

Із акту перевірки вбачається, що мотивуючи дані доводи, контролюючий орган виходив із того, що згідно поданої податкової звітності на 31.12.2017 чисельність працюючих становила 3 чол., ОФ 0 тис. грн. Таким чином у ТОВ "Феросплав-Стандарт" відсутні достатні трудові ресурси, основні засоби, об`єкти оподаткування, земельні ресурси, транспортні засоби, необхідні для здійснення операцій з урахуванням часу роботи. Тобто аналізом встановлено відсутність необхідних умов для досягнення відповідних результатів економічної діяльності. Крім того, не встановлено придбання ТОВ "Феросплав-Стандарт" товару, який у подальшому було реалізовано ТОВ "ТД "АвтоКрАЗ".

Оцінюючи наведені доводи контролюючого органу у їх сукупності з фактичними обставинами справи, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПКУ податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст.198 ПКУ передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями п.198.6 ст.198 ПКУ передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов`язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Відповідно до положень п.14.1.36 ст.14 ПКУ господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 22.1 ст.22 ПКУ об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Як встановлено під час розгляду справи, ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» у період з серпня 2016 року по червень 2017 року перебувало в господарських відносинах з ТОВ "Феросплав-Стандарт" (), згідно договору № 800ТД/16 від 08.08.2016.

ТОВ "Феросплав-Стандарт" зареєстроване в якості юридичної особи 18.08.2015. Основним видом діяльності ТОВ "Феросплав-Стандарт" є оптова торгівля металами та металевими рудами.

На підтвердження реального характеру господарських відносин з придбання та оплати ТМЦ (феросиліцію, феромарганцю, ферохрому, чавуну та дроту) із ТОВ "Феросплав-Стандарт" позивачем надано суду договір купівлі-продажу № 800ТД/16 від 08.08.2016, видаткові накладні, платіжні доручення, рахунки на оплату, податкові накладні /том 1 а.с. 26-94/.

Будь яких зауважень щодо правильності оформлення рахунків-фактур, видаткових та податкових накладних у акті перевірки перевіряючими не висловлено.

Розрахунки між підприємствами проводились у безготівковій формі.

Товар був отриманий на умовах FCA у м. Кропивницький водіями: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на підставі довіреностей, виданих ТОВ «ТД АвтоКрАЗ», які вказані у видаткових накладних та ці ж особи підписали видаткові накладні про отримання товару.

В подальшому придбаний у ТОВ "Феросплав-Стандарт" товар реалізовано від ТОВ «ТД "АвтоКрАЗ» до ПрАТ "АвтоКрАЗ" на підставі договорів № 596/16 від 12.07.2016 та від 04.05.2017 № 248 ТД/17, що підтверджується прибутковим ордерами, видатковими накладними, лімітно-забірними картками /том 2 а.с. 54-100/.

На підставі податкових накладних №4 від 29.08.2016, від 30.03.2017 № 2, від 19.04.2017 №1, від 11.05.2017 №1, від 22.05.2017 №2, від 02.06.2017 №1, від 14.06.2017 № 2 на загальну суму ПДВ 638 142,00 грн., зареєстрованих постачальником в єдиному реєстрі податкових накладних і виписаних за кожною з поставок ТМЦ, що оформлені вищевказаними видатковими накладними, позивач включив до податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 638142,00 грн.

Стосовно тверджень контролюючого органу про відсутність у контрагента позивача необхідної кількості працівників та основних фондів для здійснення спірних господарських операцій, то судом такі твердження оцінюються критично, оскільки у спірному випадку господарські операції стосувалися реалізації ТМЦ, а відтак, не вимагали від ТОВ "Феросплав-Стандарт" залучення значної кількості робітників чи наявності основних фондів.

При цьому, суд також не виключає можливості контрагента-продавця при здійсненні господарських операцій з позивачем використовувати залучені трудові ресурси та орендовані основні фонди.

Враховуючи наведене в своїй сукупності, суд приходить до висновку, що господарські операції позивача з ТОВ "Феросплав-Стандарт" мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, мали зв`язок із господарською діяльністю позивача, тому формування позивачем за вказаними господарськими операціями витрат та податкового кредиту з ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних ґрунтується на вимогах ПК України.

Як наслідок, висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України по взаємовідносинах із ТОВ "Феросплав-Стандарт" зроблено при довільному тлумаченні норм діючого на час виникнення спірних відносин законодавства та фактичних обставин справи.

В ході перевірки контролюючим органом також виявлено порушення ТОВ "ТД "АвтоКрАЗ" п. 187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п. 189.4 ст. 189, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010.

Так, згідно із актом перевірки встановлено, що ТОВ "ТД "АвтоКрАЗ" (Комісіонер) за результатами виконання умов комісійних договорів на реалізацію запчастин та реалізацію автомобілів із ПрАТ "АвтоКрАЗ" (Комітент) частково не нараховував та не складав комісійні звіти Комітенту за проведену роботу по реалізації автомобілів та запчастин та, відповідно, не включив до складу доходів та податкового зобов`язання з ПДВ комісійну винагороду.

До перевірки надавалися вказані договори, за умовами яких Комітент доручає Комісіонеру за комісійну винагороду провести маркетингову роботу на території Російської Федерації, знайти замовника, заключати та виконувати від свого імені Договори на поставку автомобілів та запчастин. Комітент протягом 3-х банківських днів з моменту отримання оплати за товар та виставлення рахунку від Комісіонера перераховує Комісіонеру комісійну винагороду. Комісіонер після виконання робіт по Договору готує та надає Звіт Комісіонера.

Згідно із пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Пунктом 189.4 статті 189 Податкового кодексу України базою оподаткування для товарів/послуг, що передаються/отримуються у межах договорів комісії (консигнації), поруки, довірчого управління, є вартість постачання цих товарів, визначена у порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Дата збільшення податкових зобов`язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 і 198 цього Кодексу.

Зазначений порядок дати виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту застосовується також на операції з примусового продажу арештованого майна органами юстиції.

Згідно із письмовими поясненнями ТОВ "ТД "АвтоКрАЗ" за відсутності звітів Комісіонера та актів наданих послуг, доходи у бухгалтерському обліку не відображалися та податкові зобов`язання з ПДВ не нараховувалися.

Із розрахунку по податковому повідомленню-рішенню від 08.01.2019 № , наданого ГУ ДФС у Полтавській області /том 2 а.с. 111/, вбачається, що сума донарахованого податкового зобов`язання з ПДВ за результатами виконання умов комісійних договорів із ПрАТ "АвтоКрАЗ" (Комітент) становить 109083,75 грн, з них за основним платежем - 87267 грн, за штрафними санкціями - 21816,75 грн.

Таким чином, відповідачем виявлено заниження податкового зобов`язання з ПДВ, у зв`язку із чим правомірно донараховано спірним рішенням суму податкового зобов`язання з ПДВ у розмірі 109083,75 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 08.01.2019 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням в сумі 638142 грн та за штрафними санкціями в сумі 159535,50 грн.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКраЗ" (вул. Київська, 62, м. Кременчук, Полтавська область, 39631, ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 08.01.2019 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням в сумі 638142 грн та за штрафними санкціями в сумі 159535,50 грн.

В іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКраЗ" (вул. Київська, 62, м. Кременчук, Полтавська область, 39631, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 11965,16 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 16 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28 жовтня 2019 року.

Суддя А.Б. Головко