Справа № 415/8820/18
Суддя: Фастовець В. М.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/8820/18
Провадження 2-а/415/74/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Фастовця В.М.,

за участі секретаря судового засідання - Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську Луганської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Луганській області Корженського Євгена Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в період з 23.07.2018 р. по 27.07.2018 р. Державною екологічною інспекцією у Луганській області проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Лисичанською міською радою Луганської області. За результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки та винесено припис від 27.07.2018 р. щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення планової перевірки. Згідно з даним приписом термін усунення порушень, а саме: Лисичанську міську раду Луганської області зобов`язано п. 2 припису "надати до огляду затверджену у встановленому порядку схему санітарної очистки м. Лисичанська", п. 3 припису "ліквідувати виявлені несанкційовані звалища побутових відходів з території міста", п. 11 "ліквідувати несанкційоване сміттєзвалище з території природно-заповідного фонду геологічна пам`ятка природи "Конгресів яр" до 27.09.2018 року.

З 19.10.2018 р. до 22.10.2018 р. державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Луганській області Трощило Ю.С . та відповідачем була здійснена позапланова перевірка міської ради щодо виконання вимог припису від 27.07.2018 року. За результатами перевірки 22.10.2018 р. відповідачем відносно позивачки складено протокол про адміністративне правопорушення № 000951, на підставі якого винесено постанову про накладення на адміністративного стягнення № 000951 від 22.10.2018 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-5 КУпАП, а саме за фактом невиконання нею п.п.2, 3, 11 припису Державної екологічної інспекції від 27.07.2018 р..

Вважає, що не порушувала норм Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та не вчиняла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-5 КУпАП, а тому просить скасувати вказану постанову, а справу закрити.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому він наполягає на вчиненні позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-5 КУпАП, вважає протокол № 000951 від 22.10.2018 року та постанову про накладення адміністративного стягнення № 000951 від 22.10.2018 законними та такими, що не підлягають скасуванню, а позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню (а.с.75-76).

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, підтвердила доводи, викладені у позові, просила його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення № 000951 від 22.10.2018, складену відповідачем, незаконною.

Позивачка не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові № 000951 від 22.10.2018 р., посилаючись на відсутність порушення нею Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та відсутність складу адміністративного правопорушення, скористалася своїм правом і звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В даному випадку для доведення вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення відповідач мав надати докази того, що станом на час складення протоколу про адміністративне правопорушення від 22.10.2018 відповідачем не були виконані п.п. 2, 3 та 11 Припису від 27.07.2018 щодо усунення порушень, а саме: не надано до огляду затверджену у встановленому законом порядку схему санітарної очистки м. Лисичанська, не ліквідовані виявлені несанкційовані звалища побутових відходів з території міста, не ліквідовані несанкційовані сміттєзвалища з території природно-заповідного фонду геологічна пам`ятка природи "Конгресів яр". Строк усунення до 27.09.2018 року.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законами України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25 червня 1991 року № 1264-XII (далі Закон № 1264-XII). Законодавство використовується судом зі змінами на час спірних правовідносин, що виникли між сторонами.

Так, частинами 2 та 3 статті 16 Закону № 1264-XII передбачено, що державне управління в галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві ради та виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, державні органи по охороні навколишнього природного середовища і використанню природних ресурсів та інші державні органи відповідно до законодавства України.

Державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

За приписами ст. 20-2 Закону № 1264-XII до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить:

а) організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням… органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади… вимог законодавства: [...] про використання та охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; [...] про природно-заповідний фонд; [...]

г) складання протоколів про адміністративні правопорушення та розгляд справ про адміністративні правопорушення, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом; [...]

е) надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції…, та здійснення контролю за їх виконанням; [...]

Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (пункт 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 р. № 275).

Відповідно до п. 7 вказаного Положення Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до п. 1 Положення Державної екологічної інспекції в Луганській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України № 652 від 28.09.2017,Державна екологічна інспекція в Луганській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України (далі - Держекоінспекція) та їй підпорядковується.

Відповідно до п. 2 вказаного Положення Державна екологічна інспекція в Луганській області здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, в тому числі: [...]

15) про охорону і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, зокрема щодо: додержання режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Пунктом 3 Положення передбачено, що Державна екологічна інспекція в Луганській області проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням, здійснює лабораторні вимірювання (випробування).

Аналізуючи вказані вище норми права, суд дійшов висновку про те, що Відповідач по справі має повноваження на проведення перевірок органів місцевого самоврядування щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства з послідуючим складанням акту перевірки, видавати обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснювати контроль за їх виконанням, а також складати протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати справи про адміністративні правопорушення, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом.

Судом також було встановлено наступне.

Так, у судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що постановою відповідача № 000951 від 22.10.2018 року позивачку було визнано винною у порушенні ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-5 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 272 грн.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності згідно з наведеною постановою був протокол № 000951 від 22.10.2018 року за фактом невиконання Лисичанською міською радою Луганської області п. 2, п. 3 та п. 11 припису щодо усунення порушень вимог природоохоронного законодавства виконання вимог № 215 від 27.07.2018, що є порушенням ст. 21 Закону України «Про відходи», ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Лисичанська міська рада Луганської області є органом місцевого самоврядування, до компетенції якого згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить вирішення питань у сфері поводження з небезпечними відходами відповідно до законодавства.

Відповідно до підпункту 6 та підпункту 15 пункту «а» частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить вирішення питань збирання, транспортування, утилізації та знешкодження побутових відходів, знешкодження та захоронення трупів тварин; затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів.

Згідно з підпунктом 2 пункту «а» частини 1 статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить підготовка і подання на затвердження ради проектів місцевих програм охорони довкілля, участь у підготовці загальнодержавних і регіональних програм охорони довкілля.

Пунктом 7 частини 1 статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: визначення території для розміщення відходів відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про відходи», органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами забезпечують, зокрема: а) виконання вимог законодавства про відходи; б) розроблення та затвердження схем санітарного очищення населених пунктів; г) затвердження місцевих і регіональних програм поводження з відходами та контроль за їх виконанням тощо. Органи місцевого самоврядування приймають рішення про відвід земельних ділянок для розміщення відходів і будівництва об`єктів поводження з відходами.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про відходи», зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення). На кожне місце чи об`єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об`єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об`єктів. Видалення відходів здійснюється відповідно до встановлених законодавством вимог екологічної безпеки з обов`язковим забезпеченням можливості утилізації чи захоронення залишкових продуктів за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Суд зазначає, що не розроблення місцевої програми поводження з відходами, не розроблення та не затвердження схеми санітарного очищення населених пунктів, не забезпечення організації роздільного збирання корисних компонентів відходів, не створення умов для стимулювання залучення населення до збирання і заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини, не здійснення контролю за раціональним використанням і безпечним поводженням з відходами, не створення постійно-діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами, не створення умов для стимулювання залучення населення до збирання і заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини є протиправною бездіяльністю.

Під бездіяльністю слід розуміти пасивну поведінку особи, яка виражена у формі не вчинення дій, які вона повинна була і мала можливість вчинити відповідно до покладених на неї посадових обов`язків і згідно з законодавством України. Тобто, бездіяльність характеризується пасивною поведінкою особи, тобто не вчинення жодних дій для виконання покладеного на неї обов`язку упродовж тривалого часу. Виявлені порушення вимог законодавства щодо поводження з відходами створюють екологічну небезпеку, негативний вплив на довкілля та здоров`я населення.

З аналізу вищенаведених нормативно-правових актів визначено, що у питаннях визначення режиму використання безхазяйних відходів, відповідальності за додержання умов поводження з ними, ліквідації несанкціонованих та неконтрольованих звалищ відходів, здійснення контролю за діяльністю суб`єктів господарської діяльності у сфері поводження з відходами орган місцевого самоврядування виступає як уповноважений законом орган.

Суд також зауважує наступне.

Відповідно до ст. 188-5 КУпАП невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов`язків тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від дев`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`ятнадцяти до сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.256 ч.1 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються:… суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення…

На підставі ч.2 ст.283 КУпАП постанова повинна містити: опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Водночас,в протоколі та постанові зазначено про невиконання Лисичанською міською радою Луганської області п. 2, п. 3 та п. 11 припису щодо усунення порушень вимог природоохоронного законодавства виконання вимог № 215 від 27.07.2018, що є порушенням ст. 188-5 КУпАП. Втім, в протоколі відповідачем вказані дії позивача кваліфіковані як порушення ст. 21 Закону України «Про відходи», ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а в постанові, що оскаржується, ці ж дії кваліфіковані як порушення ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Однак вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення статтями 20-2 та 34 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» не передбачена відповідальність за порушення природоохоронного законодавства.

Така відповідальність передбачена ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища", за різноманітні порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, однак конкретного пункту цієї статті в оскаржуваній постанові не зазначено.

Тобто суть правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення і опис встановлених обставин суттєво різняться.

Водночас, у позовній заяві позивач вказує, що на момент складання протоколу виконання робіт з розроблення Схеми є не можливим, у зв`язку з тим, що до теперішнього часу кошти на виконання заходу міською радою не виділялися, а без виділення грошових коштів розробка Схеми не можлива. Отже, виконання п. 2 Припису нею не могло бути виконано з об`єктивних причин і не з її вини. Окрім того, виконання робіт з розроблення Схеми належить до завдань та функцій управління з виконання політики Лисичанської міської ради в галузі житлово-комунального господарства та безпосередньо до посадових обов`язків позивача не входить.

Щодо невиконання п.п. 3 та 11 припису позивач в позовні заяві зазначає, що управлінням з виконання політики Лисичанської міської ради ще 16.05.2018 року був підготовлений бюджетний запит щодо виділення з місцевого бюджету 200,0 тис. грн. на ліквідацію несанкційованих сміттєзвалищ, до теперішнього часу рішення із зазначеного питання не прийнято. Станом на 24.09.2018 року в межах виділених пально-мастильних матеріалів були повністю виконані заходи по ліквідації 4 виявлених несанкційованих сміттєзвалищ, а саме: АДРЕСА_1 КП ЛЖЕК № 3, вул. Агафонова та часткової ліквідації сміттєзвалища по вул. Лисичанська. Подальше прибирання сміттєзвалища в об`ємі 896 куб.м., яке складається із будівельних відходів не можливе, у зв`язку з відсутністю технічних можливостей у підприємства. Необхідно залучення додаткової техніки сторонніх підприємств та виділення відповідного фінансування місцевого бюджету.

Про зазначене було повідомлено Державну екологічну інспекцію у Луганській області листом № 5764/01-30 від 26.09.2018 (а.с.20-21).

Після ліквідації сміттєзвалищ були виявлені випадки повторного засмічення територій, про що був направлений лист від 27.09.2018 року до Лисичанського відділу Головного управління Національної поліції в Луганській області для прийняття відповідних заходів реагування в межах повноважень.

Тобто в діях позивачки відсутній умисел на вчинення правопорушення та протиправна бездіяльність.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки, на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопрушенняі, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги, такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 72-90, 241-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Луганській області Корженського Євгена Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 000951 від 22.10.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 188-5 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 272 гривні 00 копійок, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя