Справа № 401/1210/19 (2-а/401/37/19)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 401/1210/19 (2-а/401/37/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 липня 2019 року (головуючий суддя Іващенко В.М.)

у справі № 401/1210/19

за позовом ОСОБА_1

до інспектора СРПП Онуфріївського ВП Бугаєнка Віктора Васильовича

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП Онуфріївського ВП Бугаєнка Віктора Васильовича, в якому просив визнати протипарвною та скасувати постанову інспектора СРПП Онуфріївського ВП Бугаєнка Віктора Васильовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №435324 від 11.02.2019, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.

Позов обґрунтовано безпідставністю накладення на позивача штрафу за порушення Правил дорожнього руху з огляду на відсутність такого порушення, а саме: керування автомобілем БМВ 520, номер НОМЕР_1 , в селищі Павлиш по вулиці Чкалова, не маючи при собі чи не надання для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Позивач зазначає, що того дня він не керував вказаним автомобілем в селищі Павлиш по вулиці Чкалова.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.07.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю оскарженого рішення відповідача з огляду недоведеність позивачем обставин, викладених в адміністративному позові.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішенням, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки, за позицією позивача, посвідчення водія або назва та серія документа, що посвідчує особу повинно пред`являтися у випадках визначених законом, а не по вимозі інспектора патрульної служби.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок такого.

Спірним є питання правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 11.02.2019 відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18№ 435324 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.6)

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 11.02.2019 о 00:43 год., керував транспортним засобом BMW 520, державний номер НОМЕР_1 , по вулиці Чкалова в селищі Павлиш, не маючи при собі посвідчення водія (не надав до перевірки), чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно до пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема у випадку вчинення особою правопорушення.

Згідно вимог п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил.

Як вбачається з матеріалів справи, в якості підстави зупинки 11.02.2019 транспортного засобу BMW, державний номер НОМЕР_1 , відповідач визначив факт не подання позивач сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні руху.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, показання технічних засобів, що мають функції фотозйомки та відеозапису.

На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем в якості доказу до письмових заперечень надано відеозапис з боді-камери та фотознімки, які досліджено судом апеляційної інстанції.

Вказаним відеозаписом не підтверджуються доводи відповідача щодо наявності підстав для зупинки автомобіля та порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

З відеозапису, долученого відповідачем до матеріалів справи, вбачається, що позивач в своєму дворі стояв біля транспортного засобу, факт керування позивачем транспортним засобом, в тому числі з порушенням Правил дорожнього руху, даним відео не зафіксовано.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом відповідач підтверджує фотознімком, який міститься на диску. Дослідивши даний фотознімок суд апеляційної інстанції не може вважати його належним та допустимим доказом, оскільки цей фотознімок не дає змоги ідентифікувати ані особу водія, ані транспортний засіб.

Інші докази в матеріалах справи відсутні, сторонами не подані.

Отже в даному випадку відповідачем не доведено як факт зупинення транспортного засобу так і той факт, що таке зупинення було обумовлено недотриманням водієм (позивачем) вимог ПДР України, що, відповідно, свідчить про безпідставність вимог відповідача щодо пред`явлення для перевірки відповідних документів, тому доводи позивача про неправомірність дій відповідача є обґрунтованими.

Таким чином, приймаючи до уваги, що подані відповідачем відеозапис та фото не містить даних про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, інші докази на підтвердження факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, відсутні, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, з невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 липня 2019 року у справі № 401/1210/19 скасувати, прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП Онуфріївського ВП Бугаєнка Віктора Васильовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №435324 від 11.02.2019, якою було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко