Справа № 400/2481/19
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 р. № 400/2481/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 14.06.2019 р. № UA504170/2019/000010/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації від 13.06.2019 р. № UA504170/2019/00346,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" (надалі - позивач) до Миколаївської митниці ДФС (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 14.06.2019 р. № UA504170/2019/000010/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації від 13.06.2019 р. № UA504170/2019/00346 та стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" надмірно сплачені кошти за митною декларацією №UA504170/2019/006972 в сумі 80353 грн. 05 коп.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за результатами розгляду поданої електронної митної декларації №UA504170/2019/006892 від 13.06.2019 року та доданих до неї документів, в тому числі зовнішньоекономічного договору від16.05.2019 року, відмовив у митному оформленні, випуску товарів та у відповідності до оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA504170/2019/00346. Відповідачем здійснено коригування митної вартості транспортного засобу та прийнято протиправне рішення про коригування митної вартості товарів №UA504170/2019/000010/1 від 14.06.2019 року, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів у розмірі 26000 EUR. Підставою зазначено те, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, витрати понесені при знятті з обліку транспортного засобу, комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що сплатою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних з представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів. Також, у гр 44 МД зазначено « 16.05.2019»- дата рахунку №497.2019, у наданому до оформлення документі №497.2019 зазначена дата - 15.05.2019. Позивач зазначив, що представник позивача зробив технічну помилку в декларації, вказавши дату рахунку "16.05.2019" замість "15.05.2019". Вказав, що позивачем надано всі необхідні документи, що підтверджують вартість ввезеного позивачем автомобіля. Норми ст. 54-55 МК України були дотримані, однак відповідач необґрунтовано виніс протиправне рішення. Позивач, не маючи іншого виходу, змушений був сплатити 80 353, 05 гривень за прострочення режиму тимчасового ввозу.

Ухвалою суду від 13.08.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

06.09.2019 року на виконаня ухвали суду від 13.08.2019 року позивачем до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надано належним чином оформлену позовну заяву (та її копії для відповідача) із зазначенням ідентифікаційного коду відповідача - Миколаївської митниці ДФС, власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та інформацією про місцезнаходження оригіналів доказів, копії яких додані до позовної заяви.

Також, 06.09.2019 року за вх. № 13848 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 14.06.2019 р. № UA504170/2019/000010/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації від 13.06.2019 р. № UA504170/2019/00346.

Ухвалою від 09.09.2019 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/2481/19 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30.09.2019 року за вх. № 15352 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що що під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішень про коригування заявленої позивачем митної вартості діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а отже, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні. Також зазначено, що відповідно до ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. При цьому, митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідачем зазначено про те, що оскільки товариством не було подано усіх додаткових документів (які було наведено у вимогах), що підтверджують митну вартість товару, через відсутність в поданих документах усієї необхідної інформації щодо заявленої митної вартості товару, це призвело до невиконання умов застосування основного методу визначення митної вартості товарів, що імпортуються, за ціною договору. Так, митна вартість імпортованого товару була визначена відповідачем за резервним методом відповідно до положень ст.64 Митного кодексу України.

16.10.2019 року за вх. № 2481 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Восток" зазначило, що технічна помилка позивача під час заповнення митної декларації, а саме у графі 44 МД "16.05.2019"- дата рахунку №497.2019, у наданому до оформлення документі №497.2019 дата 15.05.2019, стала формальною підставою для відмови відповідача в митному оформленні товарів та видачі відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA504170 /2019/0001/1 від 14.06.2019 року. Також, зазначив, що чинним законодавством не заборонено укладати інвойс раніше контракту.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від сторін надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Суд клопотання представників сторін задовольнив та ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

16 травня 2019 року між ТОВ "Восток" (покупець) та Фірмою "Kraftfahrzeuge Eiber GBR" (продавець) був укладений контракт № 04.

Відповідно до якого, фирма "Kraftfahrzeuge Eiber GBR" (Німеччина), надалі "Продавець", в особі директора J.Eber, який діє на загальних умовах укладання вимог, з однієї сторони, та ТОВ "Восток", в особі директора Стулина А.Н., який діє на підставі Статуту з другої сторни, уклали договір купівлі -продажу, де продавець продав, а покупець купив сідловий тягач Scania G410, шасі НОМЕР_1 (дата первинної реєстрації: 20.11.2014) стан, який бачив покупець без подальших ремонтів та гарантій.

Згідно п. 2 Договору ціна нетто за 1 автомобіль складає 17 100 EUR. Загальна ціна контракту складає 17 100 EUR.

Пунктом 3 Договору передбачено, що повний розрахунок буде здійснено протягом 30 днів з моменту підписання цього договору та передує передачі товару покупцю.

На умовах, визначених контрактом, та на підставі супроводжувальних документів продавець здійснив поставку на адресу покупця наступного товару:

- сідловий тягач Scania G410, шасі НОМЕР_1; призначення - для перевезення напівпричепів; номер двигуна - н/в; тип двигуна - дизельний; робочий об`єм циліндрів -12740см3; що був у використанні; екологічний рівень безпеки -евро6; колісна формула -4х2; календарний рік виготовлення - 2014р.- модельний рік виготовлення - 2014р. Торговельна марка - Scania. Виробник - "Scania Sweden". Країна виробництва - SЕ.

Згідно з п. 4.1 контракту від 16.05.2019 року № 04 постачання товару покупцю буде здійснено протягом 5 днів після оплати товару.

Фірмою "Kraftfahrzeuge Eiber GBR" було складено інвойс від 15.05.2019 року 497.2019 на постачання сідлового тягача на суму 17100 EUR.

З метою митного оформлення зазначеного товару позивач 13 червня 2019 року через уповноваженого брокера подав до Миколаївської митниці ДФС вантажну митну декларацію №UA504170/2019/006892 про ввезення на територію країни транспортного засобу - сідловий тягач Scania G410, шасі НОМЕР_1 . Митна вартість товару заявлена позивачем самостійно за ціною контракту (основний метод) відповідно до ст. 58 Митного кодексу України, сідловий тягач Scania G410, шасі НОМЕР_1 на суму 17100 EUR.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, передбачений ст. 53 Митного кодексу України:

- зовнішньоекономічний договір №04 від 16.05.2019 року, в якому ціна товару становить 17100 (сімнадцять тисяч сто) EUR;

- рахунок-фактуру (інвойс) від 15.05.2019 №497.2019, в якому також зазначено ціну товару -17100 EUR;

- платіжне доручення, що підтверджує вартість товару №2125 від 21.05.2019, в якому вартість товару зазначено -17100 EUR;

- комерційні пропозиції від продавця;

- довідку про транспортні витрати від 12.06.2019 року №57, які поніс позивач при переміщенні товару від продавця до місця митного оформлення;

- висновок регіональної Торгово-Промислової Палати Миколаївської області від 13.06.2019 року №140-752, в якому зазначено вартість товару в сумі 17100 EUR;

- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA. від 11.06.2019 року;

- договір про надання послуг митного брокера №100 від 07.07.2017 року;

- копію митної декларації країни відправлення № 19DE91Е2 від 11.06.2019 року.

Під час митного оформлення товару ТОВ "Восток" визначено його митну вартість відповідно до ст.58 Митного кодексу України за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) .

На етапі перевірки митної вартості у Миколаївської митниці виникли сумніви щодо визначення митної вартості, у звязку з чим відповідач повідомив ТОВ "Восток" електронними листами про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: 1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь орендодавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості (страхування, транспортних витрат з розшифровкою маршруту, витрати понесені при зняті з обліку транспортного засобу, комісійні та брокерська винагорода ); 4) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

На виконання зазначених вимог, позиваем було надано до Миколаївської митниці ДФС платіжне доручення в іноземній валюті від 21.05.2019 року №2125, комерційні пропозиції на 2 аркушах, довідку про транспортні витрати від 12.06.2019 року №57, договір про надання послуг митного брокера №100 від 07.07.2019 року, висновок авторського экспертного автотоварознавчого дослідження регіональної Торгово-Промислової Палати Миколаївської області від 13.06.2019 року №140-752 та повідомлено, що ТОВ "Восток" надано усі наявні документи та про неможливість надати додаткові документи.

Разом з тим, Миколаївська митниця не взяла до уваги зазначені документи, подані ТОВ "Восток" та дійшла висновку, що підприємством не надано документи, які підтверджують митну вартість товару.

13.06.2019 року Миколаївською митницею ДФС винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення №UA504170/2019/00346.

14.06.2019 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA504170/2019/000010/1, відповідно до якого визначив вартість товару за одиницю 26000 EUR.

При цьому, визначаючи митну вартість цього товару, відповідач використав резервний метод, на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ст. 64 МК України). За основу для коригування митної вартості Миколаївською митницею були взяті митна декларація від 17.05.2019 року №UA101070/2019/29044, від 27.05.2019 року №UA101070/2019/30848.

14.06.2019 року ТОВ "Восток" надав Миколаївській митниці ДФС нову (відкориговану) митну декларацію № UА504170/2019/006972.

Відповідно до вказаної МД позивач вказав митну вартість товару 17 100 EUR, при цьому сплативши збільшену суму податку на додану вартість та мита в сумі 80353 грн. 05 коп. відповідно до рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UА504170/2019/000010/1 від 14.06.2019 року.

Не погодившись з прийнятими Миколаївською митницею ДФС рішенням коригування митної вартості товарів від 14.06.2019 р. № UA504170/2019/000010/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації від 13.06.2019 р. № UA504170/2019/00346, позивач оскаржив вказані рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовані Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI, Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631 (надалі - Порядок №631), Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-VI (далі - Конвенція).

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Митний кодекс України встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.

Відповідно до вимог частини 1 статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогами частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до вимог частини 4 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

- у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з вимогами підпунктів 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Крім того, частиною 1 статті 54 Митного кодексу України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з вимогами частини 5 статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Із системного аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Тобто, законом чітко окреслено умову, за наявності котрої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме, наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, котрі викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта, та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Між тим, витребовувати контролюючий орган має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення неповного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Суд зазначає, що при здійсненні імпортування товару на митну територію України, а також на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною договору уповноваженою особою позивача надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Зокрема, як вбачається із інформації, яка міститься в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення у гр 44 МД помилково зазначено дата рахунку № 497.2019 "16.05.2019", а у наданому до оформлення документі № 497.2019 "15.05.2019".

Представник позивача пояснив, що зробив технічну помилку в декларації, вказавши дату рахунку "16.05.2019" замість "15.05.2019".

Для митного оформлення позивач надав оригінал рахунку №497.2019, в якому зазначено дату 15.06.2019 року.

Щодо складання інвойсу раніше укладеного контракту, позивач зазначив, що чинним законодавством не заборонено укладати інвойс раніше контракту.

Щодо відмінностей в платіжних дорученнях, суд зазначає наступне.

Контракт купівлі - продажу від 16.05.2019 року містить в реквізитах Продавця (пункт 7) IBAN - код НОМЕР_2. В пункті 3 Контракту також зазначено IBAN - код НОМЕР_2.

Платіжне доручення №2125JBKLJ0 від 21.05.2019 року та платіжне доручення в іноземній валюті № (MUR) 2125 від 21.05.2019 року також містять в реквізитах IBAN - код НОМЕР_2.

Крім того, IBAN - код НОМЕР_2 зазначено в інвойсі від 15.05.2019 року №497.2019, оригінал якого було надано позивачем для митного оформлення товару.

Переказ коштів від покупця товару до Продавця здійснено за допомогою Міжнародної міжбанківської телекомунікаційної мережі SWIFT.

Якщо банк - відправник та банк - отримувач коштів не мають між собою прямих відносин у відповідній валюті, або якщо не використовують зазначені відносини під час здійснення конкретної операції, то тоді банк користується послугами банка - кореспондента.

Банк кореспондент - це банк, який виконує перекази грошових коштів, платежі, розрахунки та інші операції за дорученням за рахунок банків кореспондентів, на основі кореспондентської угоди з іншими банками, в тому числі закордонними.

Згідно SWIFT (платіжного доручення) №СНК : 95С41ВВ9ВВ00 банк відправник коштів - Приватбанк, Україна, м. Київ , банк - кореспондент "Приватбанк", Латвія, м. Рига.

В графі 57А зазначено банк - отримувач коштів, в графі 59F зазначено бенефіціарія, а також IBAN - код НОМЕР_2, який зазначено в реквізитах в Контракті купівлі - продажу від 16.05.2019 року №04.

В графі 70 SWIFT (платіжного доручення) зазначено номер та дату Контракту купівлі - продажу, а також марку автотранспортного засобу.

Таким чином, твердження відповідача про те, що документи містять відмінні номери та рахунки отримувача платежу, є необгрунтованими.

Відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст контракту купівлі-продажу від 16.05.2019 року, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Республіки Німеччина інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем сідлового тягача Scania G410, шасі НОМЕР_1 , та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 17100 EUR та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 року за результатом розгляду справи №809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Щодо посилань відповідача про те, що документи не містять дані з розшифровкою маршруту, страхування, витрати, понесені при знятті з обліку транспортного засобу, комісійні та брокерську винагороду, суд зазначає слідуюче.

Згідно п. 4.3. Контракту купівлі - продажу №04 від 16.05.2019 року умови поставки: FCA - Stuhr. Поставка в Україну. Вантажоотримувач - ТОВ "Восток".

Умови поставки FCA Інкотермс 2010 - розшифровка «Free Carrier» named place перекладається «Франко перевізник» вказана назва місця - означає, що продавець передасть товар, випущений в митному режимі експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Ціна FCA (FCA price) означає, що контрактна (інвойсова або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару і експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, без вартості доставки (фрахту) до покупця.

Отже, подані позивачем до митного органу документи не містять дані з розшифровкою маршруту, страхування, витрати, понесені при знятті з обліку транспортного засобу, комісійні та брокерську винагороду, оскільки, відповідно до умов контракту купівлі - продажу від 16.05.2019 року №04 всі ці витрати поніс продавець, та вони включені в ціну контракту.

Згідно п.4.2. Контракту купівлі - продажу №04 від 16.05.2019 року Продавець надає Покупцю транзитні номери, а також застраховує товар.

Суд зауважує, що надання продавцем транзитних номерів позивачу означає, що автотранспортний засіб вже знятий з обліку та всі ці витрати поніс продавець.

Отже, ТОВ "Восток" було надано митному органу всі необхідні документи у відповідності до ст. 53 МК України.

Відповідачем не доведена неможливість визначення митної вартості товару за основним методом, а також не доведена заборона оформлення митної вартості товару за ціною нижчою, ніж ціна, по якій подібний товар завозився раніше іншими імпортерами.

Аналізуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем подано достатній пакет документів, передбачений ст. 53 МК України, на підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, відсутні підстави для коригування митним органом митної вартості товару.

Суд звертає увагу на те, що контроль за правильністю обчислення декларантом митної вартості товару, який належить до виключної компетенції відповідача, полягає не в тому, щоб скоригувати митну вартість товару в бік збільшення, а визначити реальну ціну товару, що ввозиться на територію України.

За обставинами справи, митним органом не взята до уваги вартість товару за ціною контракту, яка може не відповідати рівню митної вартості на аналогічні та подібні товари. Митним органом не доведена неможливість визначення митної вартості товарів за основним методом.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до ст.ст. 189, 190 Господарського кодексу України ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В такому разі декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Надані позивачем документи не містять розбіжностей або ознак підробки.

Митниця не надала суду доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

З наведеного слідує, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Відповідно до вимог ст.244 КАС України суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 26.03.2019 по адміністративній справі №814/921/17, від 04.09.18 по справі №814/2659/16, по справі №814/3790/14, 814/1204/15, 814/1216/16, 814/1253/14 та багатьох інших, відповідно до якої, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому полягають такі розбіжності, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх застосування не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Суд зазначає, що рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Будь-яких доказів того, що ціна імпортованого транспортного засобу є недостовірною, або що позивач поніс додаткові витрати у зв`язку з придбанням імпортованого транспортного засобу, що не зазначені у наданих позивачем документах, відповідач під час розгляду справи не надав.

Отже, відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню транспортного за ціною договору.

Відповідачем аргументовано не доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі, належним чином не обґрунтовано невірне визначення митної вартості товару.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідач не довів суду неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару. Загальні посилання на норми МК України, зроблені в оскаржуваному рішенні, не конкретизують підстави щодо незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, що в свою чергу не може вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який також застосовано без достатніх на те підстав, та без належної оцінки наявних документів.

Частиною 7 статті 54 Митного Кодексу України встановлено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Проаналізувавши наведені норми митного законодавства, суд дійшов висновку, що тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.

Враховуючи надані позивачем документи для підтвердження митної вартості товару, суд вважає їх достатніми, такими, які містять необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, при цьому такі документи не містять розбіжностей, вказаних відповідачем, а тому суд вважає, що митним органом не доведено факту невірного визначення митної вартості задекларованого позивачем товару.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його відзив, і не довів правомірності винесення оскаржуваних рішень.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 14.06.2019 р. № UA504170/2019/000010/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації від 13.06.2019 р. № UA504170/2019/00346 протиправними, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу даної позовної заяви у розмірі 1921 грн. згідно платіжного доручення №2427 від 06.08.2019 року.

Таким чином, оскільки вимоги позивача задоволені, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1921 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" (вул. Дружби Народів, 8, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001, іденифікаційний код 19292376) до Миколаївської митниці ДФС (вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017, ідентифікаційний код 39536431) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 14.06.2019 р. № UA504170/2019/000010/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації від 13.06.2019 р. № UA504170/2019/00346 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці ДФС Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 14.06.2019 р. № UA504170/2019/000010/1.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 13.06.2019 р. № UA504170/2019/00346.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці ДФС (вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017, ідентифікаційний код 39536431) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" (вул. Дружби Народів, 8, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001, ідентифікаційний код 19292376) судові витрати в розмірі 1921 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 08.11.2019 року.

Суддя Г. В. Лебедєва