Справа № 320/171/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/171/19 Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року адміністративну справу за позовом Командитного товариства «Ес Ейч Сі Проектененгтвіклунг бетайлігунг ГмбХ енд Ко.КГ в особі Представництва «Ес Ейч Сі Проектененгтвіклунг бетайлігунг ГмбХ енд Ко.КГ» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Командитне товариство «Ес Ейч Сі Проектененгтвіклунг бетайлігунг ГмбХ енд Ко.КГ в особі Представництва «Ес Ейч Сі Проектененгтвіклунг бетайлігунг ГмбХ енд Ко.КГ» (надалі за текстом - «Командитне товариство») звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.12.2018 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 1 477 945 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій з ТОВ «Златіца» суперечать дійсним обставинам та спростовуються первинними документами.

Командитне товариство також стверджувало, що ним не було допущено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління ДФС у Київській області, посилаючись акт документальної планової перевірки, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову відмову у задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 28.09.2018 р. по 09.11.2018 р. посадовцями Головного управління ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку Представництва Командитного товариства з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 30.06.2018 р.

Результати перевірки оформлено актом № 1009/10-36-14-11/26609431 від 16.11.2018 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 185, 187, 188, 198 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого занижено податок на додану вартість на 1 182 356 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Перевіркою відображених у рядку 1 колонці Б Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів» за 01.01.2015 р. по 30.06.218 р. та на підставі договорів, актів приймання товарно-матеріальних цінностей, видаткових накладних, банківських виписок, рахунків-фактур встановлено заниження Представництвом Командитного товариства податкових зобов`язань на 38 405 грн., у тому числі: за вересень 2015 р. - 10 347 горн.; лютий 2016 р. - 14 724 грн.; липень 2017 р. - 13 334 грн.

Також, між позивачем та ТОВ «Златіца» були укладені договори на виконання ремонтних робіт № 02/06-2017ЛУ30В від 02.06.2017 р., № 06/10-2017ЛУ30В/7 від 06.10.2017 р., № 21/08/ЛУ30В-5 від 21.08.2017 р., № 10/03-2018ЛУ30В/ДМВ від 10.03.2018 р., № 10/03-2018ЛУ30В/ІТ від 10.03.2018 р.

На підставі цих договорів складено акти виконаних робіт та податкові накладні на загальну суму 7 391 767 грн. 42 коп., у тому числі 1 231 961 грн. 18 коп. ПДВ, які включені до складу податкового кредиту.

Розрахунки, у загальній сумі 7 343 412 грн. 69 коп., позивач здійснив шляхом безготівкового перерахунку коштів.

Разом з тим, згідно даним АІС «Податковий блок» основні засоби у ТОВ «Златіца» відсутні.

Крім того, згідно податкових розрахунків за формою № 1ДФ у ТОВ «Златіца» працювало від 1 до 3 осіб.

Також, за даними службової записки № 4492/10-36-14-11 від 22.10.2018 р. ТОВ «Златіца» має ознаки нереальності здійснення господарських операцій.

Із наведеного відповідач дійшов висновку про відсутність реальності вчинення господарських операцій.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято повідомлення-рішення № від 19.12.2018 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 1 477 945 грн., у тому числі 1 182 236 грн. за основним платежем та 295 589 грн. за штрафними санкціями.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених з ТОВ «Златіца» угод позивачем до суду першої інстанції було надано копії: договорів на виконання ремонтних робіт № 02/06-2017ЛУ30В від 02.06.2017 р., № 06/10-2017ЛУ30В/7 від 06.10.2017 р., № 21/08/ЛУ30В-5 від 21.08.2017 р., № 10/03-2018ЛУ30В/ДМВ від 10.03.2018 р., № 10/03-2018ЛУ30В/ІТ від 10.03.2018 р.; довідок про вартість виконаних ремонтних робіт; актів приймання виконаних будівельних робіт; видаткових накладних на придбання контрагентом необхідних товарів; податкових накладних; платіжних доручень, які свідчать, що зобов`язання між позивачем та його контрагентом виконувались сторонами у повному обсязі.

Таким чином, у Командитного товариства наявні всі необхідні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту по операціям з ТОВ «Златіца».

Посилання відповідача на наявну в інформаційних системах інформацію та службовій записці інформацію обгрунтовано не взято судом до уваги, оскільки висновки про безтоварність господарської операції мають грунтуватись перш за все на дослідженні первинних документів.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Водночас, у цій справі відповідачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про неправомірність формування покупцем податкового кредиту з податку на додану вартість.

У частині висновку про заниження Представництвом Командитного товариства податкових зобов`язань на 38 405 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 86.1 статті 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до пункту 86.10 в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами затверджено наказом Міністерства фінансів України № 727 від 20 серпня 2015 р. та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745 (надалі за текстом - «Порядок»).

Пунктом 5 Розділу ІІ Порядку установлено, що факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

За змістом пункту 4 Розділу ІІІ Порядку в описовій частині акта (довідки) документальної перевірки: зазначаються первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку; наводяться регістри бухгалтерського обліку, кореспонденція рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення. У разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначається перелік цих документів.

Аналіз наведених правових актів дає підстави для висновку про те, що при проведенні перевірки контролюючий орган має чітко встановити як факт наявності порушення податкового законодавства, так і суму заниження або завищення податкових зобов`язань платника, яка грунтується на відомостях, зазначених у первинних документах.

Разом з тим, визначаючи суму заниження податкових зобов`язань відповідач в акті перевірки не зазначив за якими саме господарськими операціями позивачем було допущено порушення та якими первинними документами це підтверджується.

Саме по собі дослідження податкових декларацій, договорів, актів приймання товарно-матеріальних цінностей, видаткових накладних, банківських виписок, рахунків-фактур не може бути беззаперечною підставою для висновку про заниження податкових зобов`язань.

За таких обставин, судова колегія не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 05 листопада 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.О. Аліменко

суддя В.П.Мельничук