Справа № 214/5048/19
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/5048/19
2-а/214/231/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 листопада 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.,

при секретарі судового засідання Фартушній Є.К.

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Хобта С.Г., діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаним позовом 11.07.2019 року, в якому просив скасувати постанову ЕАВ №1269324 від 27.06.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 27.06.2019 року відповідачем було винесено постанову ЕАВ №1269324 зі змісту якої вбачається, що водій ОСОБА_1 27.06.2019 року о 11:03 год. керуючи транспортним засобом "Mersedec Benz Sprinter" , номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п.8.7.3 є ПДР України. З постановою не згоден, правопорушення не вчиняв, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчать про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУАП, а саме того, що його транспортний засіб перетнув стоп-лінію. До того ж в постанові вказаний номерний знака НОМЕР_1 , однак номерним знаком позивача є НОМЕР_2 . Також позивач не був ознайомлений з відеозаписом, що міститься в матеріалах справи. Системний аналіз положень Кодексу про адміністративні правопорушення дає підстави для висновку про те, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти відповідний адміністративний протокол про адміністративне правопорушення. Також, при винесені постанови не були враховані вимоги ст. 268 КУАП, а саме ОСОБА_1 був позбавлений права на юридичну допомогу. Таким чином дії інспектора щодо розгляду спарив позивача є протиправними ,а відтак винесена постанова є незаконною і необґрунтованою.

Ухвалою суду від 12.07.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначення до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.12).

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, 15.08.2019 року, в порядку ст. 47 КАС України, відповідач інспектор ПП ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у зв`язку із законністю та обґрунтованістю винесеної нею постанови. Свої заперечення мотивувала тим, що 27.06.2019 року під час здійснення патрулювання було помічено транспортний засіб "Mersedec Benz Sprinter" з державним номерним знаком НОМЕР_3 водій якого здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофору з жовтим, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (є) ПДР України. Після зупинки транспортного засобу з дотриманням ПДР України, вона з напарником підійшли, повідомила причину зупинки, та попрохала водія пред`явити водійське посвідчення та документи на транспортний засіб. Попередньо роз`яснивши ОСОБА_1 його процесуальні права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, він перейшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу. Будь-яких клопотань позивач не заявляв. На переконання інспектора, оскаржувану ОСОБА_1 постанову винесено об`єктивно, законно, з наданням правової оцінки всім обставинам і наявним доказам, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а всі його доводи з приводу незгоди не доведені жодними доказами та фактично спрямовані на уникнення відповідальності.

Позивач відповідь на відзив не надавав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

27.06.2019 року інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Єременко О.О. винесено постанову серії ЕАВ №1209324 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.7).

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 27.06.2019 року о 11:03 год. по вул. Володимира Великого у м. Кривому Розі водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем "Mersedec Benz" номерний знак НОМЕР_1 порушив правила проїзду перехресть, а саме здійснив рух на забороняючий поєднаний сигнал світлофора червоно-жовтий чим порушив вимоги п. 8.7.3 е ПДР України.

Крім того, в оскаржуваній постанові інспектором було невірно зазначено державний номерний знак НОМЕР_1 , замість вірного НОМЕР_2 .

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором як уповноваженою посадовою особою органу поліції.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглянута безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення поліцейським як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить положенням ст. 276 КУпАП, з роз`ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується оглянутим судом відеозаписом з боді-камери на диску DVD-R, тому суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376.

З огляду на вказане, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо порушення його прав та обмеження реалізації права на захист, виходячи з того, що позивачем не заявлялось жодних клопотань під час розгляду справи.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як слідує зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так, диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Згідно з п.п.8.1, 8.7 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою, зокрема, світлофорів. Світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Відповідно до п.8.7.3 (є) ПДР України поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

У силу вимог ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

В КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В постанові, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відмови від інших доказів, на які посилається правопорушник, або вказаних останнім доводів.

Інкримінуючи ОСОБА_1 порушення вимог п.8.7.3 «є» ПДР України, відповідач посилався на проїзд ним на поєднаний червоний з жовтим сигнал світлофора та те, що порушення було зафіксоване на бодікамеру.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Так, ч.1 ст.40 Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції, фотознімки можуть бути доказом у справі лише у тому випадку, коли вони зафіксовані у встановленому законом порядку.

Хоча в постанові і зазначено, що правопорушення зафіксовано на бодікамеру АЕ 00072. В той же час, всупереч приписам ст.283 КУпАП, відеозапис не було зазначено в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення в графі 9 «До постанови додається», як і не досліджено під час розгляду інспектором справи про адміністративне правопорушення, адже жодних посилань на нього в постанові немає. Вказані обставини виключають можливість прийняття відеозапису у якості належного доказу по справі. Таку позицію висловив і Верховний Суд у своїх постановах від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а, від 15.11.2018 року у праві №524/5536/17.

Більш того, із наданого відеозапису не вбачається сам факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого п.8.7.3 (є) ПДР України. Так, оглядом відеозапису на диску DVD-R встановлено, що запис розпочинається з того, що ОСОБА_1 виходить з автомобіля, спілкується з інспектором, остання роз`яснює права позивача та причину зупинки. Сам факт його зупинки також не зафіксовано. Момент та час зупинки водія відповідачем відеозапис на диску DVD-R не містить.

Жодних фотоматеріалів, пояснень свідків, які вказували б на наявність в діях позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності, відповідачем до постанови не долучено та в підтвердження своїх заперечень не надано.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тобто, відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За даних обставин заперечення, наведені відповідачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією позивача, яка полягає у завершенні проїзду регульованого перехрестя на жовтий сигнал світлофору, що не є порушенням вимог ПДР України, котра в сукупності з наявними доказами, рядом сумнівів щодо доведеності його вини, які тлумачаться на користь позивача, є свідченням недоведеності наявності в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи сукупність викладених обставин та доведеність неправомірності винесення відповідачем оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям справи у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, звільненого від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому вони підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серії ЕАВ №1209324 від 27.06.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП скасувати, а справу закрити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду складено та підписано 12.11.2019 року.

Суддя Гринь Н.Г.