Справа № 263/14439/19
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/263/321/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Папаценко П.І., за участю секретаря Шамбелан К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу адміністративної юрисдикції за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Рассолова Владислава Олексійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Рассолова В.О., позивач просив суд визнати: протиправною та скасувати постанову ЕАК №1534613 від 19.09.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 19.09.2019 року, керуючи автомобілем марки TOYOTA PRADO, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Миколаївська наближався до перехрестя вулиць Миколаївської та А.Куїнджі в м.Маріуполі. Для транспортних засобів, що рухалися по вул. Миколаївській, тобто і для нього, загорівся зелений сигнал світлофору. Він виїхав на перехрестя бо мав намір здійснити поворот наліво, але пригальмовував, оскільки з протилежного боку перехрестя, по вул. Миколаївській, в напрямку від вул. Грецька стояв транспортний засіб з ввімкненим показником повороту направо, за ним стояла ще і поліцейська машина. Свій транспортний засіб він фактично зупинив та надав перевагу, як того вимагають ПДР, тому транспортному засобу, який показав, що має намір повернути направо. Та попри зелений сигнал світлофору, ввімкнений показник повороту та той факт, що він надає йому перевагу, цей транспортний засіб не рухався, водій цього транспортного засобу жестами показував йому, що б він проїзджав перехрестя, бо в нього щось трапилося з транспортним засобом. Не створюючи затору не перехресті, він завершив маневр повороту, проїхав ще метрів 70 до воріт заводу, де до нього під`їхав екіпаж поліцейської машини. За порушення п.16.6 ПДР та на підставі ст.122 ч.1 КУпАП на нього наклали адміністративне стягнення у розмірі 425 грн. З висновками відповідача він не згоден, вважає, що за наведеними обставинами в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 10.10.2019 року відкрите провадження у адміністративній справі, за вимогами ст.286 КАС України призначений судовий розгляд справи по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі: поліцейський роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Рассолов В.О., Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції та їх представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, представник надала суду відзив на адміністративний позов, в якому просила розглянути справу без її присутності, відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є безпідставними, на обґрунтування своєї позиції до суду надано оптичний диск з відеоматеріалами фіксації адміністративного правопорушення.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи позицію сторін, дослідивши наявні в справі про адміністративне правопорушення матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (статті 121 - 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).

Пунктом 1 частини 1 статті 35 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В частині 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року, № 1395, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), зазначено, що Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Також необхідно зазначити, що висновки Конституційного Суду України у рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, стосуються виключно випадків застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП. Крім того, норми КУпАП, зокрема, ст. 258 зазнали змін після вказаного рішення Конституційного Суду України, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції законодавцем було розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення. Такі зміни не були визнані неконституційними у встановленому порядку.

З огляду на викладене, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР України (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

За частиною 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Згідно з ч. 8 Розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 Розділу IV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейській виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до Інструкції.

Судом встановлено, що 19 вересня 2019 року о 8 годині 53 хвилини поліцейським роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Рассоловим В.О. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1534613, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В постанові зазначено, що 19.09.2019 о 8 годині 43 хвилини в м. Маріуполі на перехресті вул. Миколаївської та вул. А.Куїнджі, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки TOYOTA PRADO, державний номерний знак НОМЕР_1 повертаючи ліворуч не дав дорогу транспортному засобу, який рухався назустріч та повертав праворуч, чим порушив п.16.6 ПДР України.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови серії ЕАК № 1534613 від 19.09.2019 року по справі про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 16.6 Правил дорожнього руху, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Відповідно до визначення п. 1.10 Правил дорожнього руху, дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що про порушення водієм п. 16.6 Правил дорожнього руху може свідчити зміна напрямку руху або швидкості зустрічного транспортного засобу, який їде прямо або повертає праворуч, при здійсненні водієм повороту ліворуч. Якщо ж, у цьому випадку, поворот ліворуч не призводить до зміни напрямку руху або швидкості зустрічного транспортного засобу, який їде прямо або повертає праворуч, тобто не створює для цього транспортного засобу перешкод у русі, підстави вважати, що водій не дотримався п. 16.6 Правил дорожнього руху відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження правомірності винесеної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, відповідачем надано суду відеозапис обставин, що зафіксовані у постанові.

Із переглянутого судом відеозапису події, судом встановлено, що саме перехрестя позивач ОСОБА_1 проїжджав на зелений сигнал світлофору, і повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофору жодним чином не перешкоджав автомобілю, що практично не рухався в зустрічному напрямку та повертав праворуч. З метою звільнення займаної смугу руху автомобіль під керуванням ОСОБА_1 першим проїхав перехрестя, повернувши ліворуч вліво при цьому не примусив інших учасників дорожнього руху змінювати напрямок свого руху чи швидкість, оскільки полоса дороги для водія автомобіля, який повертав праворуч була вільною.

Отже, при здійсненні вказаного вище маневру позивач не порушив п. 16.6 Правил дорожнього руху, тому не має підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип невинуватості особи та орієнтує на те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини, беручи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були, суд приходить до висновку, що задоволення позову стосовно скасування постанови, що оскаржується, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому ці вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Можемо зробити висновок про те, що вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття «виходу за межі позовних вимог», наданим Верховним Судом України у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення". Так, відповідно до п.3 Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що за вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України не має підстав для визнання протиправною постанови, яку оскаржує позивач, отже позовні вимоги слід задовольнити частково, підлягає скасуванню постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 19 вересня 2019 року серії ЕАК № 1534613, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно ст.139 КАС України судові витрати в частині судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 3,9,10,11,139,242,245,246,286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Рассолова Владислава Олексійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19 вересня 2019 року серії НОМЕР_2 № 1534613 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., провадження у справі про адміністративні правопорушення - закрити.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати у справі віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого Апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 ;

Відповідачі:

- поліцейський роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Рассолов Владислав Олексійович, службова адреса: 87535 м.Маріуполь, вул. Макара Мазая, буд.16;

- Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, ЄДРПОУ №048, м.Маріуполь, вул. Макара Мазая, буд.16.

Повне судове рішення складено 8 листопада 2019 року.

Суддя П.І.Папаценко