Справа № 280/5228/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року 18:40Справа № 280/5228/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Кисіля Р.В., за участі секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представників:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача Щетинкіної А.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), до Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (вул. Європейська, буд. 16, м. Запоріжжя, 69104), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (вул. Гоголя, буд 105А, м. Запоріжжя, 69002), про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 (далі - позивач) до Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, в якій позивач просить суд: скасувати постанову державного виконавця відповідача ОСОБА_3 від 18.09.2019 про відкриття виконавчого провадження №60092311 за постановою Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області №7 від 05.04.2019 про накладення штрафу.

Крім того, просить: поновити позивачу строк на оскарження постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №60092311; розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, з врахуванням приписів ст. 287 КАС України; витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно наданих квитанцій покласти на відповідача.

Ухвалою від 29.10.2019 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

30.10.2019 від представника позивача до суду надійшов уточнений позов, в якому уточнений статус позивача зазначені засоби зв`язку представника позивача, позовні вимоги лишились незмінними.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що 18.09.2019 державним виконавцем відкрите виконавче провадження №60092311 щодо примусового виконання постанови третьої особи №7 від 05.04.2019 про накладення на позивача штрафу. Зазначає, що виконавчий документ набув чинності у першій декаді травня 2019 року. Вперше виконавчий документ пред`явлено до виконання на початку липня 2019 року. Повідомленням державного виконавця від 04.07.2019 виконавчий документ був повернений стягувачу. Вважає, що з дати повернення виконавчого документу (з 04.07.2019) продовжився перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, у зв`язку із чим вважає, що останнім днем строку, протягом якого виконавчий документ міг бути пред`явлений до виконання є 08.08.2019. Проте, оскаржувана постанова датована 18.09.2019. Вважає, що стягувачем пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому державний виконавець повинен був його повернути стягувачу.

Ухвалою від 31.10.2019 у справі відкрите спрощене позовне провадження, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, судове засідання призначене на 06.11.2019 з викликом (повідомленням) учасників справи.

06.11.2019 від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, в яких третя особа заперечила проти позову, зазначивши, що постановою третьої особи від 05.04.2019, яка набрала законної сили 10.05.2019, на позивача був накладений штраф у розмірі 25038,00 грн, строк пред`явлення до виконання зазначеної постанови визначений до 10.08.2019. Зазначена постанова не оскаржувалась.

У зв`язку з несплатою позивачем суми штрафу, 03.06.2019 третя особа вперше звернулась до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області з заявою про примусове виконання постанови. Постановою державного виконавця відповідача виконавчий документ був повернутий стягувачу без прийняття до виконання.

12.07.2019 третя особа вдруге звернулась до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області з заявою про примусове виконання постанови.

Зазначає, що третя особа вчасно звернулась до органу виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Порушення державним виконавцем строків прийняття оскаржуваної постанови не є підставою для її скасування.

Ухвалою від 06.11.2019 судове засідання було відкладене на 11.11.2019.

07.11.2019 від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач навів додаткове обґрунтування заявлених вимог. Позовні вимоги лишились незмінними.

07.11.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти позову, зазначаючи, що виконавчий документ пред`явлений до виконання вчасно.

11.11.2019 від третьої особи до суду надійшло клопотання про повернення уточненої позовної заяви позивачу у зв`язку із пропуском строку, визначеного ч. 1 ст. 47 КАС України.

У судове засідання 11.11.2019 представник третьої особи не прибув.

У судовому засіданні 11.11.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги, зазначивши, що третьою особою була подана заява про примусове виконання рішення на адресу начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, а не до відповідача по справі. Вважає, що державний виконавець відповідача не мав права розглядати цю заяву, оскільки її було подано до іншого органу державної виконавчої служби.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що стягувачем у заяві про примусове виконання рішення була допущена помилка щодо визначення органу до якого подано цю заяву. Разом з тим, вірно визначено адресу відповідача. Строк пред`явлення виконавчого документу до виконання третьою особою не пропущений, оскільки відповідну заяву було отримано відповідачем 15.07.2019, тобто в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. При першому зверненні третьої особи виконавчий документ був повернений у зв`язку із тим, що мав недоліки. Боржник зареєстрований за адресою, яка розташована на території, на якій відповідач здійснює свою діяльність.

У судовому засіданні судом оголошено зміст письмових пояснень третьої особи.

За приписами ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до вимог ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Заслухавши представників сторін, розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Постановою третьої особи від 05.04.2019 №7 на позивача накладено штраф у сумі 25038,00 грн.

Зазначена постанова третьої особи набрала законної сили 10.05.2019, при цьому строк пред`явлення її до виконання був визначений до 10.08.2019.

В червні 2019 року третя особа надіслала на ім`я начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області заяву про примусове виконання постанови від 05.04.2019 №7, при цьому у зазначеній заяві була зазначена адреса відповідача, і заява із виконавчим документом надсилалась на адресу відповідача.

04.07.2019 державним виконавцем відповідача на підставі п. 6 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» було складене повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (не була зазначена дата набрання законної сили).

11.07.2019 третя особа повторно надіслала на ім`я начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області заяву про примусове виконання постанови від 05.04.2019 №7, при цьому у зазначеній заяві була зазначена адреса відповідача, і заява із виконавчим документом надсилалась на адресу відповідача.

Заява із виконавчим документом була отримана відповідачем 15.07.2019 (даний факт визнається учасниками справи).

Постановою державного виконавця відповідача ОСОБА_4 А.С. від 18.09.2019 було відкрите виконавче провадження №60092311 щодо примусового виконання постанови третьої особи від 05.04.2019 №7.

22.10.2019 представник позивача ознайомився із матеріалами виконавчого провадження №60092311.

Не погоджуючись з постановою від 18.09.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60092311 позивач звернувся до суду із даним позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно із приписами статті 66 Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» постанова третьої особи про накладення штрафу є виконавчим документом і підлягають виконанню в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 23 ст. 66 зазначеного Закону штраф підлягає сплаті протягом п`ятнадцяти днів після набрання законної сили постановою про накладення штрафу.

Частинами 1, 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відтак, судом встановлено, що третьою особою дотриманий строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 зазначеного Закону порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із ч. 5 ст. 26 зазначеного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 цього Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави повернення виконавчого документа стягувачу, при цьому зазначеною нормою не передбачена така підстава для повернення виконавчого документа стягувачу, як невірне зазначення у заяві про примусове виконання рішення органу державної виконавчої служби. Так само в ч. 4 ст. 4 зазначеного Закону відсутні такі підстави для повернення виконавчого документа стягувачу.

З наведеного вбачається, що виконавче провадження відкривається державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна після надходження виконавчого документу, оформленого із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження». У відповідача відсутні правові підстави для повернення виконавчого документа стягувачу.

Суд зазначає, що за приписами п. 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, не містить вимоги до заяви про примусове виконання рішення щодо зазначення найменування органу виконавчої служби до якого подається відповідна заява.

З наведеного вбачається, що виконавчий документ переданий стягувачем до виконання із додержанням строку пред`явлення його до виконання, за місцем проживання боржника, наявність заяви про примусове виконання із виконавчим документом є підставою для відкриття виконавчого провадження, нормативно-правовими актами України не визначений як обов`язковий такий реквізит заяви, як найменування органу виконавчої служби.

Відтак, твердження позивача про протиправність оскаржуваної постанови є безпідставним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), до Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (вул. Європейська, буд. 16, м. Запоріжжя, 69104), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (вул. Гоголя, буд 105А, м. Запоріжжя, 69002), про скасування постанови, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням вимог ст. ст. 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.В. Кисіль