Справа № 240/1224/19
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Житомир справа № 240/1224/19

категорія 111030700

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Біляченко Д.О.,

за участю: представника позивача Добринської Н.М.,

представника відповідача Домарацької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСОН КОМПАНІ" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 02 листопада 2018 року № ,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСОН КОМПАНІ" звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 02 листопада 2018 року № . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач указував, що висновок контролюючого органу про порушення ТОВ "ЛЮКСОН КОМПАНІ" п. 231.1, п. 231.3, п. 231.6 ст. 231 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного складання та реєстрації акцизної накладної на обсяги використаного пального для власного виробництва в червні 2018 року є помилковим. Оскільки основним видом діяльності позивача є транспортне оброблення вантажів, для здійснення господарської діяльності позивач орендує різноманітні транспорті засоби та технічну, а також ємність для зберігання пального, об`ємом 20 м3. Акцизна накладна № 16 від 31.07.2018 складена на підставі акту списання ПММ від 31.07.2018, без порушення строків складання та реєстрації акцизної накладної на пальне спожите у червні 2018 року. При цьому позивач стверджував, що у законодавстві не визначена дата за якою у платника податку виникає обов`язок скласти акцизну накладну при використанні пального для власних потреб. Наказами ТОВ "ЛЮКСОН КОМПАНІ" від 01.09.2017 № 01/09 «Про встановлення норм витрат палива та списання мастильних матеріалів», від 01.06.2018 № 01/06 «Про встановлення норм витрат палива та списання мастильних матеріалів», від 01.06.2018 № 01/08/2 "Про встановлення норм витрат палива та списання мастильних матеріалів" врегульовано норми списання палива, первинним документом є акт на списання ПММ. З оборотів рахунку 282 за червень 2018 р. та липень 2018 р. вбачається, що списання палива для власних потреб здійснювалося у липні 2018 року (рахунок 90) на підставі акту на списання ПММ від 31 липня 2018 року. Позивач вважає, що всі показники використання пального для власних потреб враховані, підтверджені належним чином складеними первинними документами та відображені у регістрах бухгалтерського обліку, складеній й зареєстрованій у визначені законодавством строки акцизній накладній (дата складання - 31.07.2018, дата реєстрації - 15.08.2018), а тому податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 02.11.2018 не відповідає положенням Податкового кодексу України.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 15.04.2019.

15.04.2019 підготовче засідання не відбулося, оскільки від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду на іншу дату. Підготовче засідання призначено на 02.05.2019.

02.05.2019 підготовче засідання відкладено до 24.06.2019, у зв`язку з неявкою представника відповідача.

24.06.2019, за результатами підготовчого засідання, судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання. Розгляд справи по суті, за згодою представників сторін, розпочато 24.06.2019. У зв`язку з неможливістю вирішення справи в цьому судовому засіданні, судом оголошено перерву до 03.07.2019.

Головним управлінням ДФС у Житомирській області подано до суду відзив на позовну заяву, з проханням відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог відповідач стверджує, що діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Так, за результатами фактичної перевірки, результати якої оформлено актом від 02.10.2018 № 343/40/41023202, встановлено, що ТОВ "ЛЮКСОН КОМПАНІ" в червні 2018 року використано та списано для власних потреб 185083,52 літрів дизельного палива. Акцизна накладна на власне споживання палива складена лише 31.07.2018 та зареєстрована в Єдиному реєстрі акцизних накладних 15.08.2018 на загальну кількість 926111,37 літрів дизельного пального, з цієї кількості в червні використано підприємством 185083,52 літри, а в липні - 728421,48 літри, чим порушено вимоги п.231.6 ст. 231 Податкового кодексу України. Відповідач стверджує, що ТОВ "ЛЮКСОН КОМПАНІ" при використанні палива у власній господарській діяльності зобов`язано скласти акцизну накладну на власне споживання в день передачі (відпуску, відвантаження) пального, а у випадку безперервного постачання, скласти накладну не пізніше останнього дня такого місяця, тобто 30.06.2018, на весь обсяг переданого (відпущеного, відвантаженого) пального протягом червня місяця. Таким чином, прийняте 02.11.2018 податкове повідомлення - рішення № , яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 168879,16 грн за порушення граничних термінів реєстрації акцизних накладних, є правомірним, штраф накладено відповідно до п. 120-2. 1 ст. 120-2 Податкового кодексу України.

Відповіді на відзив позивачем подано не було.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила суд позов задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на міркування, викладені у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Установлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСОН КОМПАНІ" зареєстровано як юридична особа та взято на облік у контролюючих органах 12.12.2016. Основним видом економічної діяльності Товариства є: транспортне оброблення вантажів (код КВЕД 52.24). Позивач є платником податку на додану та зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального 22.05.2018.

02 жовтня 2018 року посадовими особами ГУ ДФС у Житомирській області проведено фактичну перевірку ТОВ "ЛЮКСОН КОМПАНІ" з питань додержання суб`єктами господарюванням вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та паливом. За результатами перевірки складено акт № 343/40/41023202.

У акті перевірки зафіксовано висновок порушення ТОВ «ЛЮКСОН КОМПАНІ» п. 231.1, п. 231.3, п. 231.6 ст. 231 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного складання та реєстрації акцизної накладної на обсяги використаного пального для власного споживання в червні 2018 року.

02 листопада 2018 року ГУ ДФС у Житомирській області на підставі акта перевірки № 343/40/41023202 від 02.10.2018 та встановленого порушення п. 231.6 ст. 231 Податкового кодексу України, прийнято податкове повідомлення рішення № , яким до ТОВ "ЛЮКСОН КОМПАНІ" застосовано штрафні санкції за платежем: акцизний податок на пальне в сумі 168879,13 грн.

Не погодившись із вказаним податковими повідомленням рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Перевіряючи оспорюване податкове повідомлення рішення на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зважає на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 31.07.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСОН КОМПАНІ" виписано акцизну накладну № 16 щодо власного споживання пального, а саме важкі дистиляти (газойлі), в обсязі 761315,07 кг (в літрах, приведених до t 15C - 926111,37).

Відповідно до квитанцій №№ 1, 2 акцизну накладну № 16 від 31.07.2018 направлено позивачем для реєстрації 15.08.2018 та прийнято контролюючим органом 15.08.2018 за реєстраційний № .

Позивачем указано, що списання палива для власних потреб здійснювалося саме у липні 2018 року на підставі акту на списання ПММ від 31 липня 2018 року.

Водночас відповідач зазначає, що акцизна накладна на власне споживання палива складена лише 31.07.2018, зареєстрована в Єдиному реєстрі акцизних накладних 15.08.2018, на загальну кількість літрів - 926111,37 дизельного пального, з цієї кількості в червні використано Підприємством 185083,52 літри, а в липні - 728421,48 літри, чим порушено вимоги п. 231.6 ст. 231 Податкового кодексу України. На думку відповідача, ТОВ "Люксон Компані" при використанні палива у власній господарській діяльності, зобов`язаний скласти акцизну накладну на власне споживання в день передачі (відпуску, відвантаження) пального, а у випадку безперервного постачання, скласти акцизну накладну не пізніше останнього дня такого місяця, тобто 30.06.2018, на весь обсяг переданого (відпущеного, відвантаженого) пального червня місяця.

Надаючи оцінку таким аргументам сторін, суд ураховує наступне.

Відповідно до абз. 2 п. 231.1 ст. 231 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого як у межах, так і понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального.

Згідно із п. 231.3 вказаної статті ПК України, акцизна накладна складається платником податку в день реалізації пального при кожній повній або частковій операції з реалізації пального.

У разі здійснення операцій з реалізації пального, які передбачають відпуск пального через паливороздавальні колонки на автомобільних заправних станціях (комплексах), автомобільних газових заправних станціях, акцизна накладна складається у день проведення відпуску пального через паливороздавальні колонки на таких станціях незалежно від того, коли відбувся перехід права власності на таке пальне.

Акцизна накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо акцизні накладні не були складені на ці операції) за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД у разі здійснення реалізації пального за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником акцизного податку), розрахунки за які проводяться через касу / реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок особи, що реалізує пальне). При цьому окремі обов`язкові реквізити акцизної накладної, що ідентифікують отримувача пального, визначені підпунктами "г" та "ґ" пункту 231.1 цієї статті, не заповнюються.

У разі забезпечення безперервного постачання пального особа, яка реалізує пальне, може скласти для кожного отримувача пального зведені акцизні накладні за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД не пізніше останнього дня такого місяця на весь обсяг реалізованого пального протягом такого місяця.

Для цілей цього пункту під безперервним постачанням вважається забезпечення особою, яка реалізує пальне, можливості для отримувачів пального (контрагентів) отримувати пальне в будь-яку годину доби та будь-який день відповідного місяця.

Акцизна накладна може бути складена не пізніше останнього дня звітного місяця на загальний обсяг втраченого пального протягом такого місяця за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, що втрачено.

В силу приписів абзаців першого, другого пункту 231.6 статті 231 ПК України реєстрація акцизних накладних та/або розрахунків коригування у Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. Підтвердженням особі, що реалізує пальне, про прийняття її акцизної накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру акцизних накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Абзацом 8 пункту 231.6 статті 231 ПК України встановлено, що платник податку має право зареєструвати акцизну накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних, в якій загальний обсяг реалізованого пального не перевищує обсяг, обчислений відповідно до пункту 232.3 статті 232 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1, 2 розд. ІІ Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25 лютого 2016 року N 218, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 березня 2016 р. за N 405/28535 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок), акцизна накладна складається при кожній повній або частковій операції з реалізації пального. У разі здійснення операцій з реалізації пального, які передбачають відпуск пального через паливороздавальні колонки на автомобільних заправних станціях (комплексах), автомобільних газових заправних станціях, акцизна накладна складається у день проведення відпуску пального через паливороздавальні колонки на таких станціях незалежно від того, коли відбувся перехід права власності на таке пальне. Акцизна накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо акцизні накладні не були складені на ці операції) окремо за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД у разі здійснення реалізації пального за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником акцизного податку), розрахунки за які проводяться через касу / реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок особи, що реалізує пальне). У разі забезпечення безперервного постачання пального особа, що реалізує пальне, може скласти для кожного отримувача пального зведені акцизні накладні за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД не пізніше останнього дня такого місяця на весь обсяг реалізованого пального протягом такого місяця. Під безперервним постачанням розуміється забезпечення особою, що реалізує пальне, можливості для отримувачів пального (контрагентів) отримувати пальне в будь-яку годину доби та будь-який день відповідного місяця.

Акцизна накладна може бути складена не пізніше останнього дня звітного місяця на загальний обсяг втраченого пального протягом такого місяця окремо за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД пального, що втрачено.

Акцизні накладні, в тому числі ті, що не надаються отримувачу пального, реєструються в Єдиному реєстрі акцизних накладних (п. 3 розд. ІІ Порядку).

Проаналізувавши наведене, суд констатує, що позивач як платник акцизного податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального, використаного для власного споживання, та зареєструвати її Єдиному реєстрі акцизних накладних. При цьому вищенаведені норми ПК України не встановлюють строки для складання акцизної накладної на обсяги пального, використаного для власного споживання. Втім, у разі складання акцизної накладної платник податку зобов`язаний зареєструвати відповідну акцизну накладну в строк, визначений п. 231.6 ст. 231 ПК України, тобто не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою складання акцизної накладною.

Також, у світлі розглядуваних правовідносин, суд ураховує, що положеннями пункту 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 3, частини першої статті 11 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 №996-ХІV (далі - Закон №996-ХІV), бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. На основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов`язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

Частиною першою статті 9 Закону №996-ХІV установлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону №996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

У контексті наведеного судом встановлено, що ТОВ "ЛЮКСОН КОМПАНІ" для здійснення господарської діяльності орендує різноманітні транспорті засоби та техніку. Також у строковому користуванні позивача наявна ємність для зберігання пального.

У спірний період червень-липень 2018 року позивач на підставі господарських договорів співпрацював з рядом контрагентів з метою надання послуг транспортними засобами та механізмами, послуг з перевезення автомобільним транспортом товарно-матеріальних цінностей та виконання сільськогосподарських робіт.

Для виконання вищезазначених укладених договорів ТОВ ЛЮКСОН КОМПАНІ орендує у ТОВ СТУДЕНТСЬКІ МЕРЕЖІ транспортні засоби, будівельну техніку та механізми на підставі договору № 21/08-17 від 21 серпня 2017 року.

Для виконання сільськогосподарських робіт ТОВ ЛЮКСОН КОМПАНІ орендує сільськогосподарську техніку відповідно.

Згідно з п. 2.1. договору № 21/08-17 від 21 серпня 2017 року ТОВ ЛЮКСОН КОМПАНІ зобов`язується утримувати майно у справному технічному стані, своєчасно проводити технічні огляди і обслуговування, поточні ремонти.

Задля використання орендованих транспортних засобів позивач купував дизельне паливо для власних потреб у ТОВ ГАЗТРЕЙД-ІННОВАЦІЯ відповідно до договору поставки нафтопродуктів № 0052 від 16.07.2018; у Кам`янець-Подільське ПАТ ГІПСОВИК відповідно до договору № б/н від 01 червня 2018 року; у ПП ТАУ-ПОДІЛЛЯ згідно з договором поставки нафтопродуктів № 0065 від 30.05.2018, у ПП УКРПАЛЕТСИСТЕМ згідно з договором купівлі-продажу нафтопродуктів № 553/05/18 від 25 травня 2018 р., у ТОВ "ПОДІЛЛЯ АГРО-НАФТА" згідно з договором поставки нафтопродуктів № 180518-1 від 18 травня 2018 року.

Наказом Директора ТОВ "Люксон компані" № 1-У від 12.08.2017 "Про облікову політику на підприємстві", відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено принципи, методи і процедури, що будуть використовуватись Підприємством для складання та подання фінансової звітності і формувати облікову політику підприємства. Так, зокрема, у п. 2.4 цього наказу визначено, що облік списання паливо - мастильних матеріалів (ПММ) здійснюється на підставі даних акту на списання ПММ та реєстрів списання ПММ до нього (у натуральних показниках - літри). Датою списання ПММ вважається дата акту на списання ПММ, затвердженого керівником, головою та членами комісії. Облік і контроль норм витрат ПММ, а також порядок списання ПММ затвердити окремим наказом Іро встановлення норм витрат палива та списання мастильних матеріалів. Облік списання ПММ здійснюється із застосуванням одного з методів обліку вибуття запасів, передбачених у п. 16П(С)БУ 9 середньозваженої собівартості.

Наказами ТОВ "Люксон компані" від 01.06.2018 № 01/06 "Про встановлення норм витрат палива та списання мастильних матеріалів" та від 01.06.2018 № 01/08/2 "Про встановлення норм витрат палива та списання мастильних матеріалів", поміж іншого, визначено, що списання витрат дизельного палива проводиться один раз на місяць або в місяці надходження до бухгалтерії акту (-ів) списання палива.

Отже, облік списання ПММ позивача здійснюється на підставі даних акту на списання ПММ та реєстрів списання ПММ до нього (у натуральних показниках - літри). Датою списання ПММ вважається дата акту на списання ПММ, затвердженого керівником, головою та членами комісії.

Із виписок "Обороти рахунку 282 за червень 2018 р." та "Обороти рахунку 282 за липень 2018 р." вбачається, що списання палива для власних потреб здійснювалося саме у липні 2018 року (рахунок 90).

31.07.2018 позивачем було затверджено акт про списання паливо - мастильних матеріалів на підставі реєстрів списання палива за червень - липень 2018 року, який став підставою для складання акцизної накладної № 16 від 31.07.2018, яка була зареєстрована 15.08.2018.

Таким чином, списання палива позивачем відбулося на підставі первинних документів (акту списання ПММ). У день списання палива (31.07.2018) ТОВ «Люксон Компані» складено акцизну накладну № 16, яку зареєстровано в Єдиному реєстрі акцизних накладних в строк, визначений п. 231.6 ст. 231 ПК України.

Разом з цим, суд ураховує, що відповідно до положень пункту 120-2.1 статті 120-2 ПК України порушення платниками акцизного податку граничних термінів реєстрації акцизних накладних / розрахунків коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, встановлених статтею 231 цього Кодексу, тягне за собою накладення штрафу в розмірі, зокрема: 20 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів.

У пункті 120-2.3 статті 120-2 ПК України визначено, що сума акцизного податку для цілей пунктів 120-2.1 і 120-2.2 цієї статті визначається за ставкою, що встановлена на дату реалізації пального, та курсом Національного банку України, що діє на перший день кварталу, в якому здійснюється реалізація пального.

Таким чином, буквальне тлумачення наведених правових норм, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення, свідчить на користь висновку, що притягнення платника податку до відповідальності за порушення порядку реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних шляхом накладення штрафу пов`язане саме із сумою акцизного податку, яка визначається за ставкою, що встановлена на дату реалізації пального, та курсом Національного банку України, що діє на перший день кварталу, в якому здійснюється реалізація пального.

У свою чергу, реалізація підакцизних товарів (продукції), згідно із п. 14.1.212 ст. 14 ПК України, - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання та передачі (відпуску, відвантаження) пального в споживчій тарі ємністю до 2 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками.

Реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об`єктах громадського харчування.

Отож, використання пального для власного споживання та, як наслідок, складання акцизної накладної на обсяги пального, використаного для власного споживання, та її реєстрація в Єдиному реєстрі акцизних накладних, не є тотожним змісту господарської операції - реалізація підакцизних товарів (продукції), наведеному у п. 14.1.212 ст. 14 ПК України.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до положень статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, податкове правопорушення - противоправне, винне діяння, в вигляді навмисної або ненавмисної дії або бездіяльності суб`єкта податкових відносин, який порушує права і інтереси учасників даного виду суспільних відносин, за яке законодавством встановлена певна відповідальність фінансового, адміністративного або кримінального характеру. Протиправність податкового правопорушення полягає в недотриманні правової форми даного діяння, винність полягає в здійсненні даного порушення навмисно або з необережності.

Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позивачем не порушено вимоги законодавства, адже законодавством не визначено чіткого порядку складання акцизних накладних особами, що використовують пальне для власного споживання.

Таким чином, встановлені судом обставини справи і наведені норми чинного законодавства свідчать, що відповідачем, при прийнятті спірного рішення, не дотримано зазначених принципів, зокрема, останнім було застосовано до позивача штрафні санкції без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття правомірного рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Усупереч наведеним нормам, відповідачем не доведено існування обставин на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 02 листопада 2018 року № є протиправним, тому його необхідно скасувати, а позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксон Компані" - задовольнити.

Зважаючи на висновок суду та враховуючи положення ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір у сумі 2533,20 грн (платіжне доручення № 11 від 31.01.2019) необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСОН КОМПАНІ" (вул.Кафедральна, 6, кв. 45, м.Житомир,10003, ) до Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир, 10003, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 02 листопада 2018 року № задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 02 листопада 2018 року № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСОН КОМПАНІ" судовий збір у сумі 2533,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повне судове рішення складене 17 липня 2019 року