Справа № 826/17451/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Аліменка В.О. Карпушової О.В. Борейка Д.Е

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Северина Юрія Петровича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Северина Юрія Петровича, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Северина Юрія Петровича, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» щодо нікчемності правочину, вчиненого 18.09.2014 р., щодо перерахування грошових коштів в межах ПАТ «БАНК КАМБІО» з рахунку ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ» № НОМЕР_1 на рахунок фізичної особи ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в сумі 200 000 гривень з призначенням платежу «Переказ грошових коштів згідно з договором позики № 876 від 19.09.2014 р. без ПДВ», відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також щодо застосування наслідків нікчемності правочину, оформлене актом від 06.06.2018 року Комісії з перевірки правочинів на предмет відповідності таких операцій рішенню Виконавчої дирекції Фонду № 111/17 від 13.07.2017 року;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» Северина Юрія Петровича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткові зміни та/або доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, а саме - відносно ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Саксаганським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області 15.01.2002 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , за договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_2 в національній валюті.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» щодо невключення ОСОБА_1 у перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «БАНК КАМБІО» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно з договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_2 в національній валюті. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» Северина Юрія Петрович надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткові зміни та/або доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, а саме - відносно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Саксаганським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області 15.01.2002, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , за договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_2 в національній валюті.

Провадження у справі в частині вимог про визнання протиправним і скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» щодо нікчемності правочину, вчиненого 18.09.2014, щодо перерахування грошових коштів в межах ПАТ «БАНК КАМБІО» з рахунку ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ» № НОМЕР_1 на рахунок фізичної особи ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в сумі 200 000 гривень з призначенням платежу «Переказ грошових коштів згідно з договором позики № 876 від 19.09.2014, без ПДВ», а також щодо застосування наслідків нікчемності правочину, оформлене актом від 06.06.2018 Комісії з перевірки правочинів на предмет відповідності таких операцій рішенню Виконавчої дирекції Фонду № 111/17 від 13.07.2017, закрито.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Северин Юрій Петрович звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що правочин щодо перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 було визнано нікчемним на підставі частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «БАНК КАМБІО» 18 вересня 2014 року укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_2 у національній валюті, за умовами якого, банком відкрито клієнту поточний рахунок та здійснюється його касово-розрахункове обслуговування.

Згідно виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за 18 вересня 2014 року , на рахунок позивача 18 вересня 2014 року надійшли грошові кошти від ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ» в сумі 200 000 гривень, згідно з Договором позики від 18 вересня 2014 року № 884.

Постановою Правління Національного банку України від 25 вересня 2014 року № 603/БТ Публічне акціонерне товариство «БАНК КАМБІО» віднесено до категорії проблемних.

Постановою Правління Національного банку України від 04 грудня 2014 року № 782 Публічне акціонерне товариство «БАНК КАМБІО» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04 грудня 2014 року № 140 запроваджено тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «БАНК КАМБІО» з 05.12.2014 року по 04.03.2015 року включно та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО».

Правлінням Національного банку України 27 лютого 2015 року винесено постанову № 144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення № 46 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банк», згідно з яким, розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Додусенка Володимира Івановича строком на 1 рік з 02.03.2015 р. по 01.03.2016 р. включно.

З повідомлення про нікчемність правочину та застосування наслідків нікчемності від 14 червня 2018 року № 22/792, надісланим Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» Северином Ю.П. ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ», вбачається, що наказом Уповноваженої особи від 07 червня 2018 року № 81 затверджено акт від 06.06.2018 року Комісії з додаткової перевірки правочинів на предмет відповідності таких операцій рішенню Виконавчої дирекції Фонду № 111/17 від 13.07.2017, яким визнано нікчемним правочин, вчинений 18.09.2014 року, щодо перерахування грошових коштів в межах ПАТ «БАНК КАМБІО» з рахунку ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ» № НОМЕР_1 на рахунок фізичної особи ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в сумі 200 000 гривень з призначенням платежу «Перерахування грошових коштів згідно з договором позики від 18 вересня 2014 року №876, без ПДВ». Застосування до правочину ознак нікчемності обумовлено нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме п. 7 ч. 3 ст. 38, та нормативними актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погоджуючись із невключенням до переліку рахунків ПАТ «БАНК КАМБІО», за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі за текстом - «Фонд») визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону, вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку (ч. 1 ст. 4 Закону № 4452-VI).

Згідно частини 1 статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом (тут та надалі норми Закону № 4452-VI у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 27 Закону № 4452-VI регулюється порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ст. 27 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних (ч. 1 ст. 34 Закону № 4452-VI).

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону № 4452-VI, тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду.

В силу ст.ст. 37, 38 Закону № 4452-VI, Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону.

Частиною 2 статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «БАНК КАМБІО» укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_2 у національній валюті (а.с. 9-10).

В силу п. 1.1 вказаного договору, банк відкриває клієнту поточний рахунок та здійснюється його касово-розрахункове обслуговування, згідно статуту банку, нормативно-правових актів НБУ та інших актів законодавства України.

Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за 18 вересня 2014 року , на рахунок позивача 18 вересня 2014 року надійшли грошові кошти від ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ» в сумі 200 000 грн., згідно з Договором позики від 18 вересня 2014 року № 884 (а.с. 11).

04 грудня 2014 року Постановою Правління Національного банку України № 782 ПАТ «БАНК КАМБІО» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 жовтня 2019 року у справі № 813/6165/15 зазначив: «… підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку який відкритий на її ім`я, тобто, наявність вкладу та статусу вкладника у особи. Водночас вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, а також які є власниками іменного депозитного сертифіката. Слід зазначити, що на момент спірних правовідносин положення чинного законодавства не пов`язували визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивач є вкладником, у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, та підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом, оскільки, має банківський рахунок у ПАТ «БАНК КАМБІО» та на відповідному рахунку до запровадження тимчасової адміністрації було розміщено грошові кошти.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 1 ст. 27 Закону №4452-VI).

В силу ч.2 ст. 27 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 (далі - Положення ), Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку (п. 4 Положення).

В силу пункту 6 розділу ІІІ Положення, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Доводи апелянта про те, що правочин щодо перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 було визнано нікчемним, на підставі частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15 зазначено: «…Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею».

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано доказів визнання в судовому порядку нікчемним правочину від 18 вересня 2014 року щодо перерахування грошових коштів на рахунок позивача

Щодо посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи договору позики №876 від 18 вересня 2014 року та доказів повернення грошових коштів, отриманих, згідно вказаного договору, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом розгляду і доведення у даній справі були фактичні обставини щодо наявності чи відсутності у відповідача передбачених законом підстав для невключення позивача до переліку вкладників.

В той же час, встановлення дійсної належності отриманих на рахунок позивача коштів, а також обставини виконання чи неналежного виконання позивачем зобов`язань за договором позики №876 від 18 вересня 2014 року не є предметом розгляду у даній справі. Такі фактичні обставини підлягають самостійному доведенню і встановленню на підставі відповідних доказів, за участю усіх осіб, для яких встановлення таких обставин може мати значення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 804/216/16.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним і скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» щодо нікчемності правочину, вчиненого 18.09.2014 р., щодо перерахування грошових коштів в межах ПАТ «БАНК КАМБІО» з рахунку ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ» № НОМЕР_1 на рахунок фізичної особи ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в сумі 200 000 гривень з призначенням платежу «Переказ грошових коштів згідно з договором позики № 876 від 19.09.2014 р. без ПДВ», відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також щодо застосування наслідків нікчемності правочину, оформлене актом від 06.06.2018 року Комісії з перевірки правочинів на предмет відповідності таких операцій рішенню Виконавчої дирекції Фонду № 111/17 від 13.07.2017 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч 1 статті 38 Закону № 4452-VI, Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (ч 2 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Матеріали справи свідчать, що, відповідно до повідомлення про нікчемність правочину та застосування наслідків нікчемності від 14 червня 2018 року №22/792, наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» Северина Ю.П. №81 від 07 червня 2018 року, затверджено акт від 06 червня 2018 року Комісії з додаткової перевірки правочинів на предмет відповідності таких операцій рішенню Виконавчої дирекції Фонду № 111/17 від 13.07.2017, яким визнано нікчемним правочин, вчинений 18.09.2014 року, щодо перерахування грошових коштів в межах ПАТ «БАНК КАМБІО» з рахунку ТОВ «СВП «КРИВОРІЖДОРВИБУХПРОМ» № НОМЕР_1 на рахунок фізичної особи ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в сумі 200 000 гривень з призначенням платежу «Перерахування грошових коштів згідно з договором позики від 18 вересня 2014 року №876, без ПДВ» (а.с. 12).

У правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 30 січня 2019 року у справі №803/3514/15 зазначено: «Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не повідомлення уповноваженої особи. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів і надіслано згадане повідомлення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Повідомлення уповноваженої особи не є підставою для застосування таких наслідків. Таке повідомлення є внутрішнім документом, яке прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Відповідна правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа № 910/12294/16) та від 16 травня 2018 року (справа № 910/24198/16).

Оскільки, вказане повідомлення є внутрішнім документом банку, яке прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, воно не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), будь-які права яких не можуть порушуватися унаслідок надіслання цього повідомлення. Звідси, права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи. Отже, встановлена правова природа згаданого повідомлення унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо виявлення та визнання нікчемними правочинів (договорів), визнання протиправним та скасування вказаного повідомлення уповноваженої особи не можуть розглядатися в судах (у тому числі господарських)».

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що провадження в частині визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи щодо нікчемності правочину з перерахування коштів на рахунок позивача правомірно закрито судом першої інстанції.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Северина Юрія Петровича залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Аліменко В.О. Карпушова О.В.
Повний текст постанови виготовлено 11.11.2019 року.