Справа № 296/12614/18
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження

Справа № 296/12614/18

08 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Іваненко Т.В.

розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення, зобов`язання прийняти рішення та виплатити одноразову грошову допомогу,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій скарзі апелянтом заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку оскарження судового акту мотивуючи тим, що він є інвалідом війни 2 групи, постійно хворіє, перебуває під постійним наглядом лікаря та знаходиться на лікуванні поза межами свого місця проживання. Крім того апелянт наголошував, що не мав матеріальної змоги на оплату послуг адвоката для подачі апеляційної скарги. Відтак, апелянт зазначає, що ним пропущено строк подання апеляційної скарги з поважних причин.

Розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, суд визнав вказані апелянтом підстав для поновлення строку неповажними, осільки апелянтом не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх доводів щодо поважності причин пропуску на апеляційне оскарження рішення суду. Ухвалою суду від 17 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано надати інші підстави для визнання поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

На виконання вимог суду, 30 жовтня 2019 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Розглянувши заяву апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як встановлено судом, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року було отримано позивачем 28 березня 2019 року, а апеляційна скарга на вказане рішення подана до суду 04 вересня 2019 року.

В заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду пояснює тим, що хворів та перебував на лікуванні. На доказ вказаного надав документи - медичні довідки з приводу його хвороби.

Дослідивши додані до заяви докази, судом встановлено, що вони не підтверджують в повній мірі доводи заявника та відповідно не доводять неможливість звернутись з апеляційною скаргою у встановлений КАС України строк як особисто, так і через уповноваженого представника.

Зокрема, виписка з медичної карти стаціонарного хворого №0886 підтверджує перебування апелянта на стаціонарному лікуванні з 01.03.2018 по 16.03.2018 року, тобто до ухвалення оскаржуваного рішення судом. Виписка з медичної карти стаціонарного хворого №3662 підтверджує пеебування апелянта на стаціонарному лікуванні з 23.09.2019 по 04.10.2019 року, тобто після подачі апеляційної скарги. Консультативний висновок спеціаліств від 15.11. 2018 року та виписка з медичної карти амбулаторного хворого від 28.10.2019 року містять лише перелік хвороб апелянта та встановлені діагнози.

Таким чином, надані апелянтом докази поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження не підтверджуєть неможливість оскаржити рішення суду у місячний строк з моменту отримання оскаржуваного рішення, в саме з 28.03.2019 по 28.04.2019 року, як це передбачено вимогами ст. 295 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу.

Поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

В рішенні у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року Європейський суд з прав людини зазначає, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та рішення у справі «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Окрім цього, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом віднесено до принципів здійснення правосудця в адміністративних судах, зміст якого розкриває стаття 8 КАС України, частинами 1, 2 якої встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Такі приписи наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображенні і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини у пункті 39 рішення у справі "Устименко проти України", принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів не вбачає наявності поважних причин пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.

За правилами п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст.121, 295, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України .

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Іваненко Т.В.