Справа № 560/830/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/830/19

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

08 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року (повний текст якого складено у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив: визнати протиправними рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.12.2018 р. №17 "Про результати розгляду заяви" про відмову в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи трактористом з 01.01.1992 по 16.09.1992, з 14.11.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1994 по 31.12.1994, з 01.01.1996 по 31.12.1998 з 01.01.2004 по 31.12.2005, з 01.12.2003 по 01.01.2004 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.01.2019 №2 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст.114, п. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 25.09.2018.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно листом №41372/03 від 29.12.2018 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з причин відсутності пільгового стажу роботи "тракториста-машиніста", а саме не зараховано періоди роботи: з 01.01.1992 по 16.09.1992, з 14.11.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1994 по 31.12.1994, з 01.01.1996 по 31.12.1998, з 01.01.2004 по 31.12.2005, оскільки робота трактористом не підтверджена первинними документами, з 01.12.2003 по 30.06.2004, з 01.08.2004 по 30.06.2005, з 01.09.2005 по 31.12.2005, у зв`язку із відсутністю нарахування заробітної плати.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.06.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, враховуючи доводи позивача в частині безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах. Крім того, апелянт зазначив, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що він виконував трудову функцію за професією тракториста, зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції, оскільки це було основним та єдиним видом діяльності колгоспу (КСП) ім. Орджокінідзе.

30.09.2019 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Крім того, відповідач зазначає, що суд першої інстанцію вірно встановив, що наявні в матеріалах справи архівні довідки та копії трудової книжки не містять відомостей щодо безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції у спірні періоди.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили. При цьому, 06 листопада 2019 року до суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на викладене, протокольною ухвалою колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 25.09.2018 позивач - ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, як трактористу.

Рішенням комісії з питань підтвердження роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах від 27.12.2018 №17, зараховані до пільгового стажу період роботи тракториста з 15.11.1988 по 31.12.1991, з 01.01.1993 по 31.12.1993, з 01.01.1995 по 31.12.1995, з 01.01.1999 по 31.12.1995, з 01.01.1999 по 31.03.2000 в колгоспі ім. Орджонікідзе, згодом КСП ім. Орджонікідзе, СВК «Спасівський», який згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ліквідований у зв`язку з визнанням його банкрутом; з 01.04.2000 по 30.11.2003 у фермерському господарстві «Надія», яке згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ліквідоване у зв`язку з визнанням його банкрутом. Не зараховані до пільгового стажу періоди роботи: з 01.01.1992 по 16.09.1992, з 14.11.1992» по 31.12.1992, з 01.01.1994 по 31.12.1994, з 01.01.1996 по 31.12.1998, з 01.01.2004 по 31.12.2005, оскільки робота тракториста не підтверджена первинними документами; з 01.12.2003 по 30.06.2004, з 01.08.2004 по 30.06.2005, з 01.09.2005 по 31.12.2005, оскільки відсутнє нарахування заробітної плати.

Рішенням №2 від 15.01.2019 Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу, згідно із статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю 20 років пільгового стажу.

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів правомірність рішення від 27.12.2018 №17 "Про результати розгляду заяви" про відмову в зарахуванні до пільгового стажу спірних періодів роботи та рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 15 січня 2019 року №2, оскільки наявні в матеріалах справи архівні довідки та копія трудової книжки не містять відомостей щодо безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції у спірні періоди.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що на момент розгляду цієї адміністративної справи у позивача відсутні документи, які підтверджують наявність пільгового стажу, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах є передчасною і не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків.

Дана норма також встановлена пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо.

Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №497/472/17, від 04.06.2019 у справі №675/2631/16-а та від 25.09.2019 у справі №670/821/14-а.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Згідно з пунктом 23 Порядку, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою.

Даючи правову оцінку доводам апелянта щодо наявності підстав для зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що позивач у період з 01.01.1992 по 16.09.1992, з 14.11.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1994 по 31.12.1994, з 01.01.1996 по 31.12.1998, з 01.01.2004 по 31.12.2005 працював у колгоспі трактористом, що підтверджується записами у трудовій книжці.

При дослідженні трудової книжки позивача, колегією суддів встановлено, що графи щодо відомостей про роботу, кількість відроблених людино-днів на рік, встановлений мінімум трудоднів, відомості про нараховану зарплату, внесені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики № 259/34/5 від 08 червня 2001 року (а.с.16).

Крім того, як встановлено з матеріалів справи, а саме з листа архівного відділу Городоцької РДА від 12.06.2018 №04-06/533 позивач згідно з п. 3, 5, 6 працював в КСП ім. Орджонікідзе с. Спасівка в 1992, 1994, 1996 роках трактористом. Також, п. 7 даної довідки передбачає, що позивач у 1994 році відпрацював 274 людино-дня та отримав заробітну плату в розмірі 8755351 крб (а.с.27).

Окрім цього, з архівної довідки від 30.05.2018 №74/10-08/2018 вбачається, що позивач дійсно працював в КСП ім. Орджонікідзе с. Спасівка та отримував заробітну плату в період з 01.01.1992 по 16.09.1992, з 01.01.1997 по 31.12.1998 (а.с.28).

Щодо доводів апелянта про неврахування відповідачем до пільгового стажу періодів з 01.12.2003 по 30.06.2004, з 01.08.2004 по 30.06.2005, з 01.09.2005 по 31.12.2005 через відсутність нарахування заробітної плати, колегія суддів зазначає, що ця обставина спростовується відомостями, які значаться в трудовій книжці позивача (а.с. 16 трудової книжки зворотна сторона).

Отже, періоди роботи ОСОБА_1 в колгоспі та СФГ, а саме з 01.01.1992 по 16.09.1992, з 14.11.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1994 по 31.12.1994, з 01.01.1996 по 31.12.1998, з 01.01.2004 по 31.12.2005 необхідно зарахувати до пільгового стажу, оскільки відомості в трудовій книжці, певні документи підтверджують, що позивач дійсно працював трактористом та отримував заробітну плату.

Крім того, відсутність первинних документів не може слугувати законною підставою для неврахування належно підтвердженого трудового стажу на пільгових умовах. Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на недостатність самих лише записів у трудовій книжці для підтвердження пільгового трудового стажу є безпідставним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства України.

Більше того, як вбачається з пояснень (заяв) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 67-71) позивач працював разом з ними трактористом в колгоспі (потім КСП ім. Орджонікідзе с. Спасівка) в період з 01.01.1992 по 16.09.1992, з 14.11.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1994 по 31.12.1994, з 01.01.1996 по 31.12.1998 повний робочий день на сільськогосподарських роботах, а саме здійснював обробіток ґрунту, збір врожаю - влітку, взимку - роботи у тваринництві.

Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи, робота позивача трактористом була безпосередньо пов`язана з виробництвом сільськогосподарської продукції, а саме вирощуванням зернових культур і тваринництва, що підтверджується архівною довідкою відділу Городоцької РДА від 14.03.2019 №04-06/239 (а.с.23). Також позивач працював трактористом на різних роботах на тракторах протягом спірних періодів, тобто всі роботи, які виконував, були пов`язані з виробництвом сільськогосподарської продукції з використанням сільськогосподарської техніки - трактора.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач в періоди з 01.01.1992 по 16.09.1992, з 14.11.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1994 по 31.12.1994, з 01.01.1996 по 31.12.1998 з 01.01.2004 по 31.12.2005 увесь час працював трактористом-машиністом та його робота була пов`язана з виробництвом сільськогосподарської продукції що є підставою для зарахування вказаних періодів до пільгового стажу.

Аналіз наведених правових положень у сукупності з обставинами цієї справи дає підстави для висновку, що оскільки позивач у спірні періоди працював трактористом, весь період був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції, отримував відповідну заробітну плату, має відповідний стаж роботи, в тому числі тракториста, більше 20 років, то колегія суддів приходить до переконання, що оспорювані періоди роботи позивача підлягають включенню до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. 3 ч. 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що вказує на безпідставність прийняття рішенням комісії з питань підтвердження роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах від 27.12.2018 №17 про відмову у зараховані вказаних періодів роботи до пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 439/1148/17, 22 травня 2018 року у справі справа №683/977/17, 18 жовтня 2018 року у справі №470/836/17, 26 лютого 2019 року у справі №497/2223/16-а, 25 квітня 2019 року у справі №497/472/17.

За таких обставин, рішення №2 від 15.01.2019 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яким відмовилено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу, згідно із ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю 20 років пільгового стажу є протиправним, а тому його слід скасувати.

Зважаючи на те, що позивач станом на час звернення до пенсійного органу досягнув 55 років, має загальний стаж роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років - на роботі тракториста-машиніста, то суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 25.09.2018, тобто з моменту звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Що стосується відшкодування позивачу понесених судових витрат, то суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи слідує, що позивач - ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання адміністративного позову, що підтверджується квитанцією №74 від 25.03.2019 (а.с. 4) в сумі 768 грн. 40 коп., №108 від 03.04.2019 (а.с. 38) в сумі 768 грн. 40 коп. та за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції відповідно до квитанції № 8 від 25.07.2019 (а.с. 59) в сумі 2305 грн. 20 коп. У зв`язку з цим, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Герцена, 10, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 3842 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.12.2018 №17 "Про результати розгляду заяви" про відмову в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи трактористом з 01.01.1992 по 16.09.1992, з 14.11.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1994 по 31.12.1994, з 01.01.1996 по 31.12.1998 з 01.01.2004 по 31.12.2005, з 01.12.2003 по 01.01.2004.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.01.2019 №2 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 25.09.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Герцена, 10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 3842 грн. 00 коп. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні 00 коп.).

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 листопада 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.