Справа № 420/2229/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/2229/19
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання Биховець А.В.,

за участю представника апелянта - Рибака Н.Я.,

представника позивача - адвоката Шевченка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПЛЕКТ СЕРВІС УКРАЇНА" до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

17 квітня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПЛЕКТ СЕРВІС УКРАЇНА" звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/900006/2 від 29.03.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "КОМПЛЕКТ СЕРВІС УКРАЇНА" зазначило, що Львівська митниця ДФС протиправно, незважаючи на наявність усіх документів передбачених ст.53 МК України, які підтверджують митну вартість та не містять розбіжностей, прийняла рішення про коригування митної вартості.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено розбіжності у наданих документах.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року адміністративний позов ТОВ "КОМПЛЕКТ СЕРВІС УКРАЇНА" задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/900006/2 від 29.03.2019 року.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховані розбіжності та недоліки наданих позивачем документів, які безумовно впливають на митну вартість товару, а саме, що термін дії зовнішньоекономічного контракту на час поставки товару припинив свою дію, у CMR відсутні печатка і підпис перевізника та дані про нього, заявка на перевезення відсутня, а транспортні витрати розподілені непропорційно кілометражу. Крім того, відповідно до наданої декларації країни відправлення № 19PL301010E0247797 від 25.03.2019 року вартість товару за кодом зазначено 1 злотий, натомість в комерційному інвойсі вартість товару становить 8 016,30 EUR. Перевіркою додатково поданих позивачем документів також не спростовано сумніви митного органу у вірності заявленої митної вартості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

01.03.2018 року між ТОВ «КОМПЛЕКТ СЕРВІС УКРАЇНА» та компанією «Interior Grzegorz Charkot» (Польща) укладено зовнішньоекономічний контракт № 02/ЕХР/2018m.

За умовами контракту, компанія «Interior Grzegorz Charkot» (Польща) продає, а ТОВ «КОМПЛЕКТ СЕРВІС УКРАЇНА» купує товар (фурнітура для металопластикових дверей та вікон) відповідно до інвойсів (т. І, а.с. 60-68).

Відповідно до п. 2, 3, 4 зазначеного контракту ціна кожної партії товарів вказується в інвойсі. У інвойсі буде включений точний перелік та кількість товарів, поставка товару здійснюється продавцем на умовах FCA - Томашов Любельський (Польща) (згідно з Правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року) протягом 28 днів після отримання замовлення від покупця, але не пізніше 180 днів від дати здійснення передплати. Товар буде поставлений на територію України. Датою поставки товару вважається дата оформлення міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR). Для цілей цього Контракту валюта платежу за товари виражена в евро (EURO). Розрахунки за цим контрактом проводяться в грошовій формі шляхом банківського переказу покупцем коштів на рахунок продавця: в формі 100% передплати вартості партії товару згідно Інвойсу. Можлива оплата частинами. Оплата за відповідну партію товару у термін не пізніше 180 днів з дати поставки товару на митну територію України.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 28.12.2018 року до контракту №02/ЕХР/2018m від 01.03.2018 року, сторони домовились внести зміни до п. 12.1 контракту №02/ЕХР/2018m від 01.03.2018 року та викласти їх у наступній редакції: « 12.2 Термін дії цього контракту починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1 цього Контракту та діє до 31.12.2019 року. Сторони можуть продовжити термін дії Контракту шляхом укладення додатку» (т. ІІ, а. с. 69-70).

На умовах зазначеного контракту на митну території України поставлений товар, серед іншого, інструменти ручні, без вмісту штучних алмазів, торгівельна марка ROTO, виробник ROTO FRANK AG, країна виробництва EU вага «брутто» - 5,458 кг., вага «нетто» - 5,05 кг, ціна товару 11,0000 ЕUR; фурнітура та аналогічні вироби з недорогоцінних металів для використання у будівлях, для зачинення вікон з поворотною, та поворотно-відкидною ступкою, не містять радіообладнання у своєму складі, торгівельна марка ROTO, виробник ROTO FRANK AG, країна виробництва RU, вага «брутто» - 2634,151 кг., вага «нетто» - 2503,28 кг, ціна товару 8016,3000 ЕUR; фурнітура та аналогічні вироби для використання у будівлях, для вікон, торгівельна марка ROTO, виробник ROTO FRANK AG, країна виробництва DE, вага «брутто» - 4,279 кг., вага «нетто» - 4,066 кг, ціна товару 7,2800 ЕUR.

З метою митного оформлення вищезазначеного товару 26.03.2019 року декларантом - ТОВ «Белоком» (яке діє на підставі договору на надання послуг митного брокера №БКМ/08-2019 від 25.03.2019 року (Том І, аркуші справи 138-139) до Львівської митниці ДФС подана митна декларація №UA209180/2019/018816, в якій митна вартість визначена за основним методом - за ціною контракту №02/ЕХР/2018m від 01.03.2018 року.

На підтвердження вартість товару, позивачем надані зовнішньоекономічний контракт №02/ЕХР/2018m від 01.03.2018 року, пакувальний лист б/н від 21.03.2019 року, рахунки-фактури (інвойси) від 21.03.2019 року №17/МАG/2019, від 21.03.2019 року №18/МАG/2019, автотранспортну накладну б/н від 25.03.2019 року, сертифікат про походження товару №0034957 від 25.03.2019 року, сертифікат з перевезення (походження) товару форми ЕUR.1 №0032113 від 23.03.2019 року, каталог виробника товару б/н від 01.03.2019 року, договір про надання послуг митного брокера №БКМ/08-2019 від 25.03.2019 року, договір (контракт) про перевезення №07/09-1 від 07.09.2018 року, висновок Держ СЕЕ №602-123-3/3 від 27.02.2017 року, довіреність №23Д від 01.01.2017 року, копія митної декларації країни відправлення №19PL301010Е0247797 від 25.03.2019 року (т.1 а.с. 22-40).

У зв`язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митний орган направив повідомлення декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

На виконання вимог митного органу позивач додатково надав відповідачу виписку з бухгалтерської документації, платіжні документи за товар, платіжні документи за перевезення, експортний прайс - лист, висновок про вартісні характеристики товару підготовлений спеціалізованою експертною організацією, калькуляцію вікна з урахуванням встановленої фурнітури, внутрішні бухгалтерські документи підприємства відправника на придбання та імпорт оцінюваних товарів.

29 березня 2019 року Львівською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/900006/2, відповідно до якого митна вартість товарів визначена за шостим резервним методом.

В оскаржуваному рішенні підставою для коригування митної вартості зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; за наявності - інші платежі та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Під час розгляду документів було встановлено, що відповідно до п. 12.2 зовнішньоекономічного договору №02/ЕХР/2018m від 01.03.2018 року термін дії контракту до 31.12.2018 року сторони можуть продовжити його дію додатком, додаток відсутній, отже контракт недійсний. В СМR б/н від 25.03.2019 року не заповнена графа 22, а саме: немає печатки і підпису перевізника; в графі 16 - відсутні дані про перевізника. В договорі на перевезення вказано, що повинна бути заявка на перевезення, в якій обумовлюються умови перевезення, маршрут, вартість перевезення і т. і. Заявка відсутня. Згідно наданого рахунку на перевезення транспорті витрати розділені непропорційно кілометражу. Відповідно до наданої декларації країни відправлення №19РL3010Е0247797 від 25.03.2019 року вартість товару за кодом зазначено 1 злотий, натомість у комерційному інвойсі вартість становить 8016,30 ЕUR.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з надання позивачем до розмитнення товару повного пакету документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст.51 МК України - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій цієї статті.

При цьому, частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом із тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів та зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зі змісту цієї норми вбачається, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Так, під час розгляду поданих позивачем документів відповідачем встановлені наступні розбіжності:

- відповідно до п. 12.2 зовнішньоекономічного договору №02/ЕХР/2018m від 01.03.2018 року термін дії контракту до 31.12.2018 року сторони можуть продовжити його дію додатком, додаток відсутній, отже контракт недійсний;

- в СМR б/н від 25.03.2019 року не заповнена графа 22, а саме немає печатки і підпису перевізника та в графі 16 відсутні дані про перевізника;

- в договорі на перевезення вказано, що повинна бути заявка на перевезення в якій обумовлюються умови перевезення, маршрут, вартість перевезення і т. і. Заявка відсутня;

- згідно наданого рахунку на перевезення транспорті витрати розділені непропорційно кілометражу;

- відповідно до наданої декларації країни відправлення №19РL3010Е0247797 від 25.03.2019 року вартість товару за кодом зазначено 1 злотий, натомість у комерційному інвойсі вартість становить 8016,30 ЕUR.

У зв`язку із виявленими розбіжностями, позивачу виставлено вимогу про надання додаткових документів, а саме: надати інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (рахунок-фактуру від виробника товару); каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Надані позивачем на вимогу митного органу прайс - лист виробника товару; цінова довідка від 28.03.2019 року та бухгалтерські платіжні документи не спростували висновків митниці та не підтвердили заявлену позивачем митну вартість товару.

Так, посилаючи на п.12.2 зовнішньоекономічного договору від 01.03.2018 року № 02/ЕХР/2018m, відповідач зазначив, що термін його дії закінчився 31.12.2018 року, а отже контракт не є дійсним.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо чинності зовнішньоекономічного контракту №02/ЕХР/2018m від 01.03.2018 року, оскільки митне оформлення товару здійснювалось в рамках вказаного контракту, що підтверджується наданими позивачем документами. Крім того, позивач зазначив, що ненадання до митного оформлення додатку до зазначеного контракту є лише технічною помилкою та надав до матеріалів справи додаткову угоду № 2 від 28.12.2018 року, з якої вбачається, що термін дії договору №02/ЕХР/2018m продовжено до 31.12.2019 року (т.1 а.с.69).

Крім того, судова колегія зазначає, що закінчення терміну дії контракту не є безумовною підставою для сумнівів у непідтвердження митної вартості товару, строк дії якого є триваючим. До того ж згідно умов контракту ціна кожної партії товару визначається в інвойсі, про недоліки якого митним органом не зазначається.

З матеріалів справи вбачається, що протягом 2018 року митним органом оформлені на виконання цього контракту митні декларації: №UA209180/2018/048621 від 13.08.2018, № UA209180/2018/062203 від 05.10.2018, №UA209180/2018/074791 від 29.11.2018. За вказаними ВМД товар надійшов від того самого відправника, з тими самими умовами поставки, товари маркувались тією ж самою торгівельною маркою та були оформлені за першим методом без будь - яких зауважень (т.1 а.с.174-230).

Щодо недоліків в оформленні CMR та відсутності заявки на перевезення, на які Львівська митниця ДФС посилається, як на підставу коригування митної вартості, судова колегія вважає вірними висновки суду, що вони не можуть ставити під сумнів визначення митної вартості за ціною договору.

Так, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

За змістом умов постачання FCA правил Інкотермс 2010 «Free Carrier» («Франко перевезник») означає, що продавець здійснює передачу товару перевізнику або іншій особі, номінованій покупцем, у власних приміщеннях або у іншому обумовленому пункті. Відповідно FCA від продавця вимагається виконання формальностей для вивезення, якщо такі застосовуються; це умови постачання, коли основну частину перевезення забезпечує покупець, при цьому, покупець самостійно обирає вид транспорту, сам організовує весь ланцюг доставки, укладає договори перевезення. Обов`язок продавця з постачання вважається виконаним, коли він постачає товар - після його митного оформлення у режимі експорту в обумовленому місті. Згідно умов FCA покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару від поіменованого місця постачання.

Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому договір транспортного експедирування №07/09-1 та довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів (т.2 а.с.24-25).

Судова колегія також не приймає до уваги посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що транспортні витрати розподілені непропорційно кілометражу, оскільки відповідач жодним чином не обґрунтував таке твердження.

Стосовно розбіжностей вартості товару у митній декларації країни відправлення та комерційному інвойсі, судова колегія зазначає наступне.

Як вказує апелянт, у митній декларації за кодом визначена вартість товару 1 злотий, натомість в комерційному інвойсі вартість становить 8016,30 EUR.

Переглянувши комерційний інвойс, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності в ньому товару за кодом .

Вказані обставини свідчать про не підтвердження доводів апелянта щодо наявності розбіжностей у наданих документах при визначенні митної вартості товару. До того ж апеляційна скарга не містить нових доводів на спростування правової позиції позивача, з якою погодився суд першої інстанції, ніж тих, які зазначені у відзиві на позовну заяву.

Судова колегія також звертає увагу, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від № UA209000/2019/900006/2 від 29.03.2019 року, у ньому зазначено лише номери та дати трьох митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.

Відповідно до вказаних норм Митного кодексу України у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Судова колегія також зазначає, що за наявності інформації щодо митного оформлення аналогічного, на думку відповідача, товару митний орган не застосував метод - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а необґрунтовано обрав саме резервний метод. При цьому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару та не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до положень Митного кодексу України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разу, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів,зазначених у ст.ст.58-63 цього кодексу, а отже з урахуванням встановлених обставин справи, відповідач помилково послався цю угоду в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано.

Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товарів.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,328, 329 КАС України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Постанова складена та підписана колегією суддів 9 листопада 2019 року.

Головуючий Н.В.Вербицька

Суддя О.В.Джабурія

Суддя К.В.Кравченко