Справа № 440/4689/18
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/4689/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні типову адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності з приводу не застосування вимог пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" під час проведення 13.04.2018, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам. які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" перерахунку пенсії та невстановлення і невиплату пенсії в розмірі 82 % основних і додаткових видів грошового забезпечення за період з 01.01.2016 та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 01.01.2016 в розмірі 82% відповідних сум основних і додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням видів та розмірів грошового забезпечення зазначених в матеріалах пенсійної справи та довідці ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від 21.03.2018, без обмеження пенсійних виплат за період з 01.01.2016 одним платежем з нарахуванням компенсації втрати частини доходу за період з 01.01.2016 не пізніше 25 числа місяця в якому рішення суду набрало чинності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він як колишній працівника органів внутрішніх справ, звільнений з ОВС через хворобу, має право на отримання пенсії у розмірі 82 % (55 % - за вислугу років 20, та 3% за кожний рік вислуги понад 20 років).

Ухвалою судді від 21 січня 2019 року було відкрито скорочене провадження у справі.

Відповідач надав суду відзив на позову у якому проси відмовити у задоволені позовних вимог посилаючись на те, що у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію України" доплата до пенсії у розмірі 5% через хворобу, застосовується до осіб визнаних непридатними до служби в поліції, а позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Cправи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

02 липня 2015 року Верховна Рада України прийняла Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII, який згідно п.1 його розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування. Закон України "Про Національну поліцію" був опублікований 06.08.2015 року в газеті "Голос України" (№141-142), тому датою набрання ним чинності та одночасно датою втрати чинності Законом України "Про міліцію" є 07 листопада 2015 року.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 листопада 2010 року №1942 о/с, підполковника міліції ОСОБА_1 з 16 листопада 2010 року звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через хворобу). Цим же наказом позивачу було установлено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні - 21 роки 09 місяць 22 днів, у пільговому обчисленні та для призначення пенсії 29 років 10 днів.

Підставою звільнення позивача саме через хворобу стало свідоцтво про хворобу від 13 вересня 2010 року №529-С, що було видане військово-лікарською комісією ГУМВС України в Полтавській області. Згідно вказаного свідоцтва у ОСОБА_1 було виявлено захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (п. 12 свідоцтва про хворобу) та він визнаний непридатним до військової служби за військовим фахом (п. 13 свідоцтва про хворобу).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області відмовлено позивачу у збільшенні на 5 відсотків сум грошового забезпечення передбаченого при призначенні пенсій за вислугу років колишнім працівникам міліції за умови звільнення цих осіб у відставку за станом здоров`я.

Не погоджуючись з вказаними діями пенсійного фонду позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" N 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон №2262).

Відповідно до п."а" ч.1 ст.13 Закону №2262 пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за статтею 64 п."б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 та йому призначено пенсію за вислугу років.

Стосовно доводів позивача, що призначена йому пенсія у розмірі 77 % від грошового забезпечення, підлягає з 01.01.2016 року перерахунку з включенням до розрахунку пенсії за вислугу років 5 %, оскільки його звільнено з ОВС через хворобу, суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" 2232-XII від 22.03.1992 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (далі Положення №114) визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.

Згідно із п.62 Положення №114 звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Пунктом 3 ч.1 ст.22 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 визначено, що граничний вік перебування на військовій службі встановлюється для військовослужбовців старшого офіцерського складу: майорів (капітанів 3 рангу), підполковників (капітанів 2 рангу) - до 50 років; полковників (капітанів 1 рангу) - до 55 років.

Тобто для позивача граничний вік перебування на військовій службі у званні підполковника міліції встановлено до 50 років.

Відповідно до п.64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії; в) через обмежений стан здоров`я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв`язку з відсутністю відповідних вакантних посад; г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі; д) через службову невідповідність; є) за порушення дисципліни; ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків; з) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації); и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України; і) у зв`язку з непроходженням випробування в період іспитового строку; ї) у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; й) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення.

Звільнення зі служби у відставку осіб рядового і начальницького складу врегульоване п.65 Положення №114, відповідно до якого особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку): а) за віком - при досягненні граничного віку, встановленого пунктом 7 цього Положення та Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що 16.11.2010 ОСОБА_1 був звільнений зі служби в запас Збройних Сил України за хворобою за п.п. "б" п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а не у відставку через хворобу за п.п. "б" п.65 вказаного Положення.

Враховуючи наведене, у відповідача не було підстав призначати позивачу пенсію у розмірі 55% грошового забезпечення, оскільки з врахуванням вислуги років позивача (21 роки 09 місяці 22 дні) розмір пенсії, виходячи з 55% відповідних сум грошового забезпечення, може призначатися лише особам, звільненим з військової служби у відставку за віком або станом здоров`я.

За таких підстав, суд приходить до висновку про те, що позивачу правомірно призначено пенсію за вислугу років в розмірі 50 % відповідних сум грошового забезпечення (50% - за 21 років 09 місяць 22 дні).

Суд звертає увагу на те, що позивач не надав ні суду, ні відповідачу будь яких доказів про зміну підстав звільнення з органів внутрішніх справ, доказів внесення змін до наказу МВС України від 05.11.2010 за №1942 о/с, його скасування та прийняття нового наказу, яким би визначено підстави звільнення відповідно до статті 65 Положення №114 - "у відставку" за віком або за станом здоров`я.

Посилання позивача на відсутність в Законі України Про національну поліцію" такою підстави для звільнення поліцейського як звільнення у відставку за станом здоров`я, є безпідставними, оскільки позивач був звільнений з органів внутрішніх справ та жодного дня не проходив служби в національній поліції, а законодавством чиненим на час його звільнення передбачалось можливість звільнення працівника ОВС у відставку за станом здоров`я.

Зважаючи на вказане у відповідача не було жодної правової підстави для зміни причин звільнення ОСОБА_1 , в тому числі для проведення перерахунку його пенсії за вислугу років з 50 на 55 процентів суми грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З огляду на викладене, у Пенсійного фонду на момент звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії.

Суд зазначає, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яка ним отримувалась до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко