Справа № 420/4767/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4767/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

12 листопада 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ст. 262 КАС України (в письмовому провадженні) заяву представника позивача Ткаченко В.М. за вх. №40819/19 від 04.11.2019 року про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ» до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз в якому позивач просив:

визнати неправомірною бездіяльність Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз щодо ненадання доступу до публічної інформації на запит позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ» №17/1 від 17.07.2019 року та зобов`язати Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз надати достовірну, повну та точну інформацію на письмовий запит Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ» №17/1 від 17.07.2019 року в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Рішенням від 15.10.2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ» задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз щодо надання доступу до публічної інформації на запит Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ» №17/1 від 17.07.2019 року.

Зобов`язано Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз надати достовірну, повну та точну інформацію на письмовий запит Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ» №17/1 від 17.07.2019 року в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації».

У задоволенні вимоги про визнання неправомірною бездіяльності Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз щодо ненадання доступу до публічної інформації на запит позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ» №17/1 від 17.07.2019 року відмовлено.

04.11.2019 року за вх. №40819/19 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про винесення додаткового судового рішення, в обґрунтування якої зазначено, що 15.10.2019 року Одеським окружним адміністративним судом винесено рішення, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ» задоволено частко, проте не вирішено питання про судові витрати.

Розглянувши подану заяву, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, за платіжним дорученням №268 від 06.08.2019 року позивачем сплачений судовий збір у сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.) за дві вимоги немайнового характеру, які є взаємопов`язаними.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, судом при вирішенні спору розподіляються судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 6 КАСУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Відтак, суд вважає, що сплачена ТОВ «Обрій ХХІ» сума судового збору за подання адміністративного позову підлягає поверненню.

Щодо витрат пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

З аналізу матеріалів адміністративної справи вбачається, що адміністративний позов від 09.08.2019 року №09/1, відповідь на відзив від 18.09.2019 року №18/1 складені та підписані В.М. Ткаченко керівником (підписантом) ТОВ «Обрій ХХІ», відповідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Жодних документів, які б свідчили про понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, залучення до участі у справі адвоката (договір про надання юридичних послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку) суду не надано, а відтак, відсутні підстави щодо стягнення судових витрат в частині витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 252, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача Ткаченко В.М. за вх. №40819/19 від 04.11.2019 року про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (, 65026, м.Одеса, вул. Ланжеронівська, 21) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ» (, 65026, м.Одеса, вул. Грецька, буд. 24, кв. 5) судовий збір у сумі 1921, 00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.) сплачений за платіжним дорученням №268 від 06.08.2019 року.

В стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.