Справа № 200/10917/19-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 р. Справа№200/10917/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Глазової Т.В. розглянувши адміністративну за позовом ОСОБА_1

до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відповідно до якого просив суд визнати протиправним та скасувати рішення № 124 від 07 березня 2019 року про відмову в призначенні пенсії згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України 1058-ІVвід 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати повторно розглянути заяву № 124 від 28.02.2019 року про призначення пенсії ОСОБА_1 згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України 1058-ІVвід 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за списком № 1 наступні періоди роботи: з 17.11.1992 року по 28.06.1993 року в якості гірничого робітника, з 29.06.1993 року по 09.09.1993 року, з 10.09.1993 року по 16.11.1993 року, з 09.04.1998 року по 06.04.1999 року в якості учня гірничого робітника очисного вибою та в якості гірничого робітника очисного вибою на шахті «Світанок»; з 28.02.1994 року по 16.10.1994 року в якості гірничого робітника очисного вибою на шахті «Кіровська» ВО «Октябрьуголь»; з 18.10.1994 року по 18.11.1996 року в якості гірничого робітника в колективному підприємстві «Шахтар»; з 15.06.2000 року по 28.09.2000 року в якості гірничого робітника очисного вибою на підприємстві ТОВ «Донбасспецтехнології»; з 06.11.2000 року по 22.06.2005 року в якості прохідника, з 23.06.2005 року по 19.10.2005 року в якості машиніста гірничо-виїмкових машин, з 03.08.2007 року по 27.05.2008 року та з 28.07.2009 року по 15.03.2017 року в якості прохідника на шахті «Комсомолець Донбасу»; з 01.10.2008 року по 26.05.2009 року в якості гірничого робітника очисного забою на підприємстві ТОВ «Вуглець-С».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що, 28.02.2019 року, він звернувся до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із необхідним пакетом документів для призначення пенсії за віком згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, 07.03.2019 року відповідачем було прийнято рішення №124 про відмову в призначенні пенсії, в якому зазначалося, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком № 1, що дає право на пенсію відповідно п.1 ч.2 ст. 114 Закону № 1058- IV - 10 років. Також відповідач зазначив, що право на пенсію він набуде лише 28.12.2028 року.

Згідно рішення відповідачем не зараховано наступні періоди роботи: з 17.11.1992 року по 28.06.1993 року в якості гірничого робітника, з 29.06.1993 року по 09.09.1993 року, з 10.09.1993 року по 16.11.1993 року, з 09.04.1998 року по 06.04.1999 року в якості учня гірничого робітника очисного вибою та в якості гірничого робітника очисного вибою на шахті «Світанок»; з 28.02.1994 року по 16.10.1994 року в якості гірничого робітника очисного вибою на шахті «Кіровська» ВО «Октябрьуголь»; з 18.10.1994 року по 18.11.1996 року в якості гірничого робітника в колективному підприємстві «Шахтар»; з 06.11.2000 року по 22.06.2005 року в якості прохідника, з 23.06.2005 року по 19.05.2010 року в якості машиніста гірничо-виїмкових машин, з 03.08.2007 року по 27.05.2008 року та з 28.07.2009 року по 15.03.2017 року в якості прохідника на шахті «Комсомолець Донбасу», яка згідно витягу з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перереєструвалася на підконтрольній українській владі території в м.Добропіллі.

Крім цього, до пільгового стажу за Списком № 1 не зарахований період роботи з 15.06.2000 року по 28.09.2000 року в якості гірничого робітника очисного вибою на підприємстві ТОВ «Донбасспецтехнології» м. Єнакієве, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування відсутні дані про цей період роботи та дані про спецстаж.

Отже, за підрахунками відповідача загальний страховий стаж позивача складає 24 роки 6 місяців 8 днів, в тому числі за Списком №1-7 місяців 26 днів.

Позивач з рішенням відповідача категорично не погоджується, оскільки вважає його протиправним та таким, що прийняте всупереч норм діючого законодавства України.

Ухвалою від 16 вересня 2019 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 15 жовтня 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

01 жовтня 2019 року представник відповідача надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якої просив відмовити у задоволені позовних вимог.

15 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено на 29 жовтня 2019 року.

29 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено на 05 листопада 2019 року.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серія НОМЕР_1 та є особою переміщеною з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28 лютого 2019 року №1434-.

28 лютого 2019 року позивач звернувся до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року.

Рішенням Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №124 від 07.03.2019 року позивачу було відмовлено в призначені пенсії, оскільки заявником не надані довідки, уточнюючі пільговий характер роботи відповідно до п.20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, до пільгового стажу не зараховані наступні періоди: з 17.11.1992 по 28.06.1993 в якості гірничого робітника, з 29.06.1993 по 09.09.1993, з 10.09.1993 по 16.11.1993, з 09.04.1998 по 06.04.1999 в якості учня гірничого робітника очисного вибою та в якості гірничого робітника очисного вибою на шахті «Світанок»; з 28.02.1994 по 16.10.1994 в якості гірничого робітника очисного вибою на шахті «Кіровська» ВО «Октябрьуголь»; з 18.10.1994 по 18.11.1996 в якості гірничого робітника в колективному підприємстві «Шахтар»; з 06.11.2000 по 22.06.2005 в якості прохідника, з 23.06.2005 по 19.10.2005 в якості машиніста гірничо-виїмкових машин, з 03.08.2007 по 27.05.2008 та з 28.07.2009 по 15.03.2017 в якості прохідника на шахті «Комсомолець Донбасу», яка згідно витягу з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перереєструвалася на підконтрольній українській владі території в м.Добропіллі.

Зазначено, що заявником не надані документи щодо проведення атестації робочих місць по вищезазначених періодах роботи.

Крім цього, до пільгового стажу за Списком № 1 не зарахований період роботи з 15.06.2000 по 28.09.2000 в якості гірничого робітника очисного вибою на підприємстві ТОВ «Донбасспецтехнології» м.Єнакієве, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування відсутні дані про цей період роботи та дані про спецстаж.

При цьому, позивач у позовній заяві просить суд зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи, крім вищезазначених періодів, період роботи на підприємстві ТОВ «Вуглець-С» з 01.10.2008 по 26.05.2009 року, проте доказів того, що відповідачем вказаний період роботи до пільгового стажу не зарахований, до суду не надано, оскільки у спірному рішенні про його не зарахування взагалі не йдеться.

Крім того, згідно відзиву відповідача на позов, Управління зазначило, що відповідно до розрахунку стажу позивача спірний період роботи на ТОВ «Вуглець-С» був зарахований до пільгового та загального стажу роботи.

Таким чином, з урахуванням наявних матеріалів справи та наданих додаткових доказів, у суду не має законних підстав вважати, що відповідачем порушені права позивача в цій частині, з огляду на що такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» «в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України)».

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України "Права, свободи та обов`язки людини і громадянина". Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п.3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом цієї норми вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Пункт 4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"від 25.11.2005 № 22-1 передбачає, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

При цьому суд зауважує, що право особи на отримання пенсійних виплат не може бути поставлено у залежність від можливості органів Пенсійного фонду України здійснювати ці повноваження (зокрема у зв`язку з проведенням АТО та неможливістю проведенням перевірки періодів роботи, оскільки підприємства розташовані на тимчасово окуповані території України).

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Як встановлено судом під час розгляду справи, згідно відомостей трудової книжки позивача від 28.08.1983 року серії НОМЕР_2 у спірний період часу він працював:

- 17.11.1992 року прийнятий на шахту «Світанок» учнем гірничого робітника третього розряду з повним робочим днем під землею;

- 24.12.1992 року переведений гірничим робітником третього розряду з повним робочим днем під землею;

- 29.06.1993 року переведений учнем гірничого робітника очисного забою з повним робочим днем під землею;

- 10.09.1993 року переведений гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем під землею;

- 16.11.1993 року звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України;

- 28.02.1994 року прийнятий на шахту «Кіровська» ВО «Октябрьуголь» підземним гірничим робітником очисного забою 5 р. з повним робочим днем під землею;

- 16.10.1994 року звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України;

- 18.10.1994 року прийнятий до колективного підприємства «Шахтар» гірничим робітником третього розряду з повним робочим днем під землею;

- 18.11.1996 року звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України;

- 09.04.1998 року прийнятий на шахту «Світанок» гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем під землею;

- 06.04.1999 року звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України;

- 15.06.2000 року прийнятий на шахту «Комсомолець Донбасу» гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем під землею;

- 28.09.2000 року звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України;

- 06.11.2000 року прийнятий на шахту «Комсомолець Донбасу» учнем прохідника підземного з повним робочим днем під землею;

- 17.01.2001 року переведений прохідником підземним п`ятого розряду з повним робочим днем під землею;

- 23.06.2005 року переведений учнем машиніста гірничо-виїмкових машин підземним з повним робочим днем під землею;

- 20.10.2005 року переведений машиністом гірничо-виїмкових машин підземним шостого розряду з повним робочим днем під землею;

- 03.08.2007 року переведений прохідником п`ятого розряду підземним з повним робочим днем під землею;

- 27.05.2008 року звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України;

- 01.10.2008 року прийнятий на ТОВ «Вуглець» гірничим робітником очисного забою п`ятого розряду з повним робочим днем під землею;

- 26.05.2009 року звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України;

- 28.07.2009 року прийнятий шахту «Комсомолець Донбасу» прохідником четвертого розряду з повним робочим днем під землею;

- 19.10.2009 року переведений прохідником п`ятого розряду з повним робочим днем під землею;

- 15.03.2017 року звільнений за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Вказані записи у трудовій книжці не містять неточностей, записи зроблені чітко та без виправлень, засвідчені печатками підприємства, відповідальними працівниками та відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, в тому числі і підпунктам 2.6, 2.7, 2.8, 2.9.

Крім того, позивачем на підтвердження пільгового характеру роботи були надані наступні документи: уточнююча довідка про пільговий характер роботи на шахтф «Комсомолець Донбасу» від 21.08.2019 №03-4430; накази про результати атестації робочих місць на шахті «Комсомолець Донбасу» від 14.12.2005 №1304, від 13.12.2010 №1729, від 28.03.2000 №376; накази ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» від 02.12.2015 №586, від 15.08.2016 №841; акт про пожежу в адміністративній будівлі ДП «Шахтарськантрацит» від 02.08.2014; довідку 18.10.2019 №1318/231274 про те, що архівні документи по основній діяльності та особовому складу шахти «Світанок» були знищені в результаті пожежі; історичну довідку шахти «Світанок»; довідку від 18.10.2019 №1318/231274/1 про те, що архівні документи по основній діяльності та особовому складу шахти «Тернопільська» (до реорганізації шахта «Кіровська» ВО «Октябрьуголь») були знищені в результаті пожежі; історичну довідку ДП «Торезантрацит»; історичну довідку реорганізації ДП «Шахта «Тернопільська»; довідка від 03.10.2019 №177 про навчання.

Однак, за даними позивача, відповідачем було відмовлено у прийнятті вищевказаних наказів та довідок з огляду на те, що на печатці та штампі вказано міститься надпис «Донецька народна республіка».

Отже, посади, які обіймав позивач і не зараховані до пільгового стажу період роботи віднесений до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26 січня 1991 року та постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, визначений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 року № 18-1 (далі - Порядок № 18-1).

Згідно положень пункту 6 Порядку № 18-1 основним завданням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття рішень щодо підтвердження стажу для призначення пенсії або відмову в його підтвердженні в установленому порядку.

З аналізу змісту Порядку № 18-1 вбачається, що Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, був прийнятий на виконання пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1993 року N 637.

В той же час Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, застосовується в разі коли відсутня трудова книжка, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

З наведеного вбачається, що обов`язок звернення до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника позивач мав би тоді, коли у його трудовій книжці були відсутні необхідні записи або містилися неправильні чи неточні записи про періоди його роботи.

При цьому матеріалами справи, зокрема трудовою книжкою позивача підтверджено у повній мірі трудовий стаж позивача.

Посилання відповідача на те, що у державному реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості про спеціальний стаж (підприємства-роботодавець розміщується на тимчасово окупованій території України) є неприйнятним з огляду на те, що вони суперечать вимогам Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що затверджено постановою правління Пенсійного фонду України 18.06.2014 року М 10-1, яке відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб (п. 1 Порядку).

Вказаний Порядок такого поняття як «спеціальний стаж» не містить, тому посилання відповідача на необхідність наявності в реєстрі застрахованих осіб відомостей про спеціальний стаж не ґрунтується на вимогах законодавства.

Також, згідно даних, (що наявні в матеріалах справи) наявних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2000 2017 роки, страхувальником - Шахта «Комсомолець Донбасу» ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» - вносилися страхові внески та трудовий стаж зараховано як спецстаж за кодом ЗПЗ013А1, ЗПЗ014А2.

Відповідно до постанов Правління ПФУ№ 26-1 від 05 листопада 2009 року «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», № 25-2 від 03 грудня 2013 року «Про визнання такою, що втратила чинність, постанови Правління ПФУ від 08 жовтня 2010 року №22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спецстажу за №ЗПЗ013А1 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; №ЗП3014А2 - працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Щодо врахування при призначенні пенсії уточнюючих довідок суд зазначає наступне.

За приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Трудовий стаж позивач набув у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснюють господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і зазначене підприємство також утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами....

В даному випадку Позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності довідки, у зв`язку з наданням зазначеної довідки підприємством, що знаходиться на території, непідконтрольній українській владі.

Також, оцінюючи спірні правовідносини суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidouv. Turkey", "Cyprusv. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozerv/the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Othersv. Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Згідно п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне оформлення документів підприємства на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового характеру роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

З врахуванням наведених обставин та норм чинного законодавства, судом було встановлено, що стаж роботи позивача (за спірний період часу) визначений у його трудовій книзі підлягає зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Підсумовуючи викладене, наявні усі підстави для зарахування позивачу до пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», спірних період роботи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача є неправомірними, а рішення від 07.03.2019 року №124 про відмову в призначені пенсії є таким, що порушує конституційне право позивача на пенсійне забезпечення на пільгових умовах тому підлягає скасуванню.

Крім того, підлягає задоволенню як похідна, позовна вимога позивача про зобов`язання Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до пільгового стражу роботи позивача за спірний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28 А, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 124 від 07 березня 2019 року про відмову в призначенні пенсії згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України 1058-ІVвід 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28 а, ) зобов`язати повторно розглянути заяву № 124 від 28.02.2019 року про призначення пенсії ОСОБА_1 згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України 1058-ІVвід 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за списком № 1 наступні періоди роботи: з 17.11.1992 року по 28.06.1993 року в якості гірничого робітника, з 29.06.1993 року по 09.09.1993 року, з 10.09.1993 року по 16.11.1993 року, з 09.04.1998 року по 06.04.1999 року в якості учня гірничого робітника очисного вибою та в якості гірничого робітника очисного вибою на шахті «Світанок»; з 28.02.1994 року по 16.10.1994 року в якості гірничого робітника очисного вибою на шахті «Кіровська» ВО «Октябрьуголь»; з 18.10.1994 року по 18.11.1996 року в якості гірничого робітника в колективному підприємстві «Шахтар»; з 15.06.2000 року по 28.09.2000 року в якості гірничого робітника очисного вибою на підприємстві ТОВ «Донбасспецтехнології»; з 06.11.2000 року по 22.06.2005 року в якості прохідника, з 23.06.2005 року по 19.10.2005 року в якості машиніста гірничо-виїмкових машин, з 03.08.2007 року по 27.05.2008 року та з 28.07.2009 року по 15.03.2017 року в якості прохідника на шахті «Комсомолець Донбасу».

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 700 (сімсот) гривень.

Повний текст рішення складено та підписано 11 листопада 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко