Справа № 300/1970/19
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" листопада 2019 р. справа № 300/1970/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Григорука О.Б.,
при секретарі Королевич О.В.,
за участю: представника позивача - Німак ОСОБА_1 . ОСОБА_2 ., представника відповідача - Середюк Н.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання протиправним і скасування розпорядження №102-р/к від 28.08.2019 та стягнення моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивовано тим, що відсутній відповідний акт службового розслідування, як підстава для притягнення до відповідальності. Водночас вказано, що предмет перевірки та обсяг досліджуваних обставини повинні бути визначені у розпорядженні про проведення такого розслідування. Крім цього, зазначено, що при застосуванні стягнення не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу. Вимогу про стягнення моральної шкоди обґрунтовано тим, що через бездіяльність відповідача, у позивача різко погіршився стан здоров`я, тривалий час перебувала у стресовому та депресивному стані.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду 17.10.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач 22.10.2019 подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого Калуська районна державна адміністрація Івано-Франківської області заперечила щодо заявлених позовних вимог (а.с.51-55). Згідно відзиву відповідач зазначив, що оскаржуваним розпорядженням правомірно було оголошено догану позивачу за неналежну організацію під час відзначення 28-річннці Дня Незалежності України концертної програми, а саме: відхилення від програми святкування, визначеної на засіданні організаційного комітету з підготовки та відзначення в районі 28-річниці Дня Незалежності України, невиконання прохань голів Завійської та ОСОБА_5 сільських рад з приводу зміни часу виступу, в результаті чого колектив села ОСОБА_6 не взяв участь у святковому концерті. Зазначено, що відповідно до протоколу засідання організаційного комітету з підготовки та відзначення в районі 28-річниці Дня Незалежності України від 20.08.2019 №3 святковий концерт 24 серпня повинен був завершитися о 22:00 год. Проте, відповідно до службової записки позивача на ім`я голови райдержадміністрації концерт завершився о 23:00 год.
Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві.
Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечив з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Просив в задоволенні позову відмовити.
Суд, відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, встановив наступне.
ОСОБА_3 відповідно до розпорядження голови Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №6-р/к з 23.01.2007 перебуває на посаді начальника відділу культури і туризму Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (а.с.17).
Відповідно до Положення про відділ культури Калуської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням районної державної адміністрації від 10.10.2018 №399, утворено відділ культури Калуської районної державної адміністрації (а.с.25-33).
Згідно протоколу засідання організаційного комітету з підготовки та відзначення в Калуському районі 28-ої річниці Незалежності України №1 від 31.07.2019, вирішено провести урочисті збори 23 серпня о 10 год. в залі засідань районної ради з нагоди відзначення Дня прапора та 28-річниці Незалежності України та одноголосно погодилися з усіма пропозиціями, які прозвучали на засіданні комісії та провести друге засідання оргкомітету по відзначенню Дня Прапора та 28-річниці Незалежності України 07.08.2019 (а.с.19).
Відповідно до протоколу засідання організаційного комітету з підготовки та відзначення в Калуському районі 28-ої річниці Незалежності України №2 від 07.08.2019, за участю голів сільських рад Калуського району, вирішено погодити з усіма запропонованими пропозиціями з нагоди відзначення Дня прапора та 28-річниці Незалежності України (а.с.20).
Протоколом засідання організаційного комітету з підготовки та відзначення в Калуському районі 28-ої річниці Незалежності України №3 від 20.08.2019, заплановано заходи святкування з підготовки та відзначення в районі 28-річниці Дня Незалежності України у період з 23-25 серпня 2019 року, вирішено доручити головам сільських рад забезпечити у концерті участь творчих колективів та організувати решта заходів при проведенні святкування, серед іншого, відділу культури Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області організувати концертні номери та забезпечити місце розташування палатки (а.с.22. 23).
21.08.2019 начальником відділу культури Калуської районної державної адміністрації на виконання Указу Президента України від 11.07.2019 №513/2019 "Про відзначення 28-ї річниці незалежності України" та відповідно до розпорядження районної державної адміністрації від 02.01.2019 №5 "Про культурно-мистецькі заходи на 2019 рік", видано наказ за №26-ОД, яким затверджено програму святкування Дня державного прапора України та 28-ї річниці незалежності України та наказано забезпечити керівникам відділів організаційні заходи для проведення святкування (а.с.18).
Позивачу 27.08.2019 запропоновано надати відповідні пояснення з приводу неналежної організації концертної програми під час відзначення 28-річниці Дня Незалежності України.
28.08.2019 позивачем подано Калуській районній державній адміністрації службову записку про погодинний сценарій проведеннях заходів програми святкування 24.08.2019 (а.с.24).
28.08.2019 розпорядженням голови Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №120-р/к "Про оголошення догани ОСОБА_3 " керуючись статтями 66, 68 Закону України "Про державну службу" за неналежну організацію під час відзначення 28-річниці Дня Незалежності України концертної програми, а саме: відхилення від програми святкування, визначеної на засіданні організаційного комітету з підготовки та відзначення в районі 28-річниці Дня Незалежності України (протокол від 20.08.2019 №3), невиконання прохань голів Завійської та ОСОБА_5 сільських рад з приводу зміни часу виступу, в результаті чого колектив села ОСОБА_6 не взяв участь у святковому концерті та з метою посилення персональної відповідальності оголошено догану начальнику відділу культури районної державної адміністрації ОСОБА_3 (а.с.16).
Позивач вважає протиправним вказане розпорядження, просить скасувати розпорядження про оголошення догани.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 147 Кодексу законів про працю України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Відповідно до статті 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Відповідно до преамбули Закону України "Про державну службу" цей Закон визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про державну службу" державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
На підставі частини першої статті 3 Закону України "Про державну службу" цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про державну службу" державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.
Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України "Про державну службу" державний службовець під час виконання посадових обов`язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов`язки, чи особі, визначеній у контракті про проходження державної служби (у разі укладення). Державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Згідно з частиною першою статті 64 Закону України "Про державну службу" за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Частиною першою статті 65 Закону України "Про державну службу" передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
На підставі пункту 5 частини другої статті 65 вказаного Закону дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.
Положеннями частини першої статті 66 Закону України "Про державну службу" визначено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (частина третя статті 66 Закону України "Про державну службу").
Відповідно до частини 6 статті 66 Закону України "Про державну службу", яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.
За правилами статті 68 Закону України "Про державну службу" дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення. Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.
Згідно з частинами першою, дев`ятою - одинадцятою статті 69 Закону України "Про державну службу" для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).
Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.
Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.
Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.
Частиною третьою статті 73 Закону України "Про державну службу" встановлено, що результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 75 Закону України "Про державну службу" перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.
У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (частина 2 статті 77 Закону України "Про державну службу").
Частиною п`ятою статті 74 Закону України "Про державну службу" визначено, що дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.
Згідно з частиною першою статті 77 Закону України "Про державну службу" рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.
Отже, за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, державний службовець може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності з накладенням суб`єктом призначення або керівником державної служби на такого державного службовця дисциплінарного стягнення у виді догани. При цьому на суб`єкт призначення покладається обов`язок прийняття рішення за результатами пропозиції дисциплінарної комісії щодо наслідків розслідування дисциплінарного проступку або надати вмотивовану відмову протягом десятиденного строку після його завершення.
Як встановлено, 27.08.2019 позивачу запропоновано надати відповідні пояснення з приводу неналежної організації концертної програми під час відзначення 28-річниці Дня Незалежності України. 28.08.2019 позивачем подано Калуській районній державній адміністрації службову записку про погодинний сценарій проведеннях заходів програми святкування 24.08.2019 (а.с.24).
28.08.2019 розпорядженням голови Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №120-р/к "Про оголошення догани ОСОБА_3 " керуючись статтями 66, 68 Закону України "Про державну службу" за неналежну організацію під час відзначення 28-річниці Дня Незалежності України концертної програми, а саме: відхилення від програми святкування, визначеної на засіданні організаційного комітету з підготовки та відзначення в районі 28-річниці Дня Незалежності України (протокол від 20.08.2019 №3), невиконання прохань голів Завійської та ОСОБА_5 сільських рад з приводу зміни часу виступу, в результаті чого колектив села ОСОБА_6 не взяв участь у святковому концерті та з метою посилення персональної відповідальності оголошено догану начальнику відділу культури районної державної адміністрації ОСОБА_3 (а.с.16).
Доказів ініціювання дисциплінарного провадження, наявності факту утворення дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи щодо визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку начальника відділу культури районної державної адміністрації ОСОБА_3 відповідачем не надано.
Отже, при прийнятті головою Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області розпорядження №120-р/к "Про оголошення догани ОСОБА_3 " порушено вимоги частини 6 статті 66 Закону України "Про державну службу", (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої дисциплінарне стягнення у вигляді догани накладається виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.
Відповідач не довів здійснення позивачем протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом України "Про державну службу" та іншими нормативно-правовими актами.
Керуючись статтями 66, 68 Закону України "Про державну службу" відповідач прийняв оскаржуване рішення без встановлення обставини з вчинення позивачем дисциплінарного проступку, як підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.
З огляду на вищенаведене, розпорядження №102-р/к від 28.08.2019 відповідачем прийнято не в спосіб, що визначений Законом України "Про державну службу", без врахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття.
Таким чином розпорядження Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №102-р/к від 28.08.2019 є протиправним, тому підлягає до скасування.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.
У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Позивач зазначає, що через бездіяльність відповідача, у позивача різко погіршився стан здоров`я, тривалий час перебувала у стресовому та депресивному стані.
Стверджуючи про те, що відповідачем позивачеві завдано моральну шкоду, позивачем не обґрунтовано, в чому полягає ця шкода, не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті позивача та не доведено причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та обставинами, на які посилається позивач обґрунтовуючи завдану моральну шкоду.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовна вимога про відшкодування на користь позивача моральної шкоди є необґрунтованою.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, визнати протиправним та скасувати розпорядження Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №102-р/к від 28.08.2019. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні.
При вирішенні питання щодо судових витрат суд встановив наступне.
На підтвердження сплати судового збору позивач подав квитанцію №46.147.1/33140884 від 30.09.2019 про сплату судового збору в розмірі 768,40 гривень, що зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України.
Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Абзацом 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", який вступив в дію з 01.01.2019, встановлено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01.01.2019 становить 1921 гривню.
Частиною 2 статті 4 зазначеного Закону ставки судового збору, зокрема, відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Враховуючи наведене, розмір судового збору за подання до адміністративного суду позову із заявленою позивачем позовною вимогою майнового характеру складає 768,40 грн., а за подання позову із заявленою позовною вимогою немайнового характеру 768,40 грн., що разом становить 1536,80 грн.
Отже, розмір ставки сплаченого судового збору не відповідає вимогам статті 6 Закону України "Про судовий збір", зокрема щодо сплати судового збору за заявлені вимоги, що мають одночасно майновий і немайновий характер.
Таким чином при зверненні позивача з даною позовною заявою несплачено частину судового збору у встановлених порядку і розмірі 768,40 (1536,80-768,40) грн.
За таких обставин, слід стягнути з ОСОБА_3 в дохід спеціального фонду Державного бюджету України частину несплаченого судового збору за подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду адміністративного позову в частині вимог майнового характеру в розмірі 768,40 грн.
Згідно з частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частинами 4 та 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд, дослідивши ордер про надання правової допомоги серії ІФ №083024, договір про надання правової допомоги №101/19 від 03.09.2019, оригінал квитанції про оплату послуг правничої допомоги №0491997 від 26.09.2019, акт розрахунку розміру гонорару, встановив, що відповідно до пунктів 4.1, 4.3 вказаного договору про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом Німак Миколою Ярославовичем та позивачем (клієнт), оплата гонорару здійснюється за домовленістю. Розмір та порядок внесення гонорару визначається розрахунком суми гонорару (а.с.35-37, 62).
Згідно розрахунку розміру гонорару за договором №101/19 від 03.09.2019 адвокат на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю №831 від 30.12.2011, виданого Івано-Франківською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури відповідно до рішення №25 від 30.12.2011, надав послуги позивачу згідно договору про надання правової допомоги №101/19 від 03.09.2019. Відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу, зазначеному у вказаному акті, вартість витрат на правничу допомогу становить 4500,00 грн., у тому числі: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, вивчення та правовий аналіз матеріалів 1 год. - 300 грн.; підготовка та складання позовної заяви 3 год. - 2100 грн.; представництво інтересів у судовому засіданні - 2100 грн.
Згідно квитанції про оплату послуг правничої допомоги №0491997 від 26.09.2019 позивач сплатив адвокату за надання правової допомоги 4500 грн. (а.с.36).
За таких обставин, 4500 грн. витрат позивача на правничу допомогу адвоката підтверджені належним чином. При цьому, вказана сума витрат є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами та наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт та надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, враховуючи вищевстановлене та часткове задоволення позову, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області на користь ОСОБА_3 , пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, судовий збір в сумі 768,40 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2250,00 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати розпорядження Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №102-р/к від 28.08.2019.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області на користь ОСОБА_3 частину судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.

Рішення складене в повному обсязі 13.11.2019.