Справа № 1.380.2019.003456
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року № 857/9880/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Большакової О.О., Курильця А.Р.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року у справі №1.380.2019.003456 (суддя Коморний О.І., м.Львів, повний текст складено 13 серпня 2019 року) за його позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУНП) в якому просив: визнати дії відповідача щодо відмови у призначені позивачу одноразової грошової допомоги (далі також - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності згідно з пунктом 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) протиправними; зобов`язати ГУПН нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, відповідно пунктом 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції неправильно прийняв за дату встановлення інвалідності дату видачі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 19.03.2019 серії 12ААА №839811 (далі - Довідка). Адже у підпункті 2 пункту 1 розділу 2 «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС) 11.01.2016 №4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України 21.09.2017 №788) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №163/28293; далі - Порядок №4) вказано, що днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії. Тобто дата видачі довідки повинна братися до уваги і є визначальною лише у тому випадку, коли у довідці відсутня дата встановлення інвалідності. Виходячи з цього, зауважує, що у Довідці наведена дата встановлення інвалідності - 04.03.2019. Цей факт наведений у відповіді на адвокатський запит, яка долучена до апеляційної скарги.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між датою звільнення позивача (14.09.2018) та датою встановлення позивачу інвалідності ( 19.03.2019 - Довідка) (а.с.18) пройшло більше шести місяців, тому у нього відсутня одна обов`язкова умова для призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського, а саме: інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим фактичним обставинам справи, зроблені без додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач наказом Головного управління від 10.09.2018 №590 о/с від 10.09.2018, звільнений зі служби в поліції з 14.09.2018 відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону №580-VIII (через хворобу) (далі - Наказ №590 о/с; а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 03.09.2018 №282 виданого медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» ОСОБА_1 визнаний непридатним до служби в поліції. Захворювання, так пов`язане з проходженням служби в поліції (а.с.16).

За змістом довідки від 19.03.2019 позивачу серії ААА №008503 позивачу визначено 50% ступеня втрати професійної працездатності (а.с.17).

Довідкою встановлено третю групу інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції. Дата огляду 04.03-19.03.2019 (графа 6). Дата чергового перегляду 04.03.2020 (графа 11). Підстава: акт огляду МСЕК №45 (графа 14). Дата 19.03.2019 (графа 15) (а.с.18).

За результатами розгляду неодноразових заяв позивача про призначення одноразової грошової допомоги останнього листом від 18.06.2019 №Г-105/Оп/05/17-2019 відповідачем повідомлено про те, що на підставі підпункту «г» пункту 1 статті 101 Закону №580-VIII, у зв`язку порушенням вимог статті 97 цього Закону, в частині порушення строків на визначення поліцейському групи інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, йому відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги. Вказана відмова оформлена протоколом комісії по розгляду оформлення і призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, про що надано витяг з протоколу від 06.05.2019 №4 (а.с.22-23).

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) врегульовано статями 97-101 Закону №580-VIII та Порядком №4.

Згідно частини першої статті 97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті працівника поліції внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 99 Закону №580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності: III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Статтею 101 Закону №580-VIII передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Положеннями підпункту 2 пункту 1 розділу 2 Порядку №4 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

За змістом пункту 3 розділу 3 Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів.

Згідно з пунктом 5 розділу ІІІ Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: 1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 2) постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Відповідно до пункту 1 розділу 4 Порядку №4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою.

У пункті 3 розділу 4 Порядку №4 вказано, що рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Частиною шостою статті 100 Закону №580-VIII передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

В той же час, передумовою виплати одноразової грошової допомоги є дотримання певної процедури та послідовності.

Так, суд першої інстанції вірно вказав на те, що з аналізу положень пункту 4 частини першої статті Закону №580-VIII слідує, що зазначене положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3. причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2018 року, 19 вересня 2018 року, 20 вересня 2018 року, 01 листопада 2018 року по справах №№2340/2663/18, 373/1188/16-а, 296/9456/16-а, 822/3788/17 відповідно.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що між датою звільнення позивача (14.09.2018) та датою встановлення позивачу інвалідності (19.03.2019 згідно Довідки пройшло більше шести місяців.

З приводу зазначеного висновку апеляційний суд, хотів би зауважити, що дійсно у Довідці не зазначено конкретну дату з якої позивачу-апелянту встановлено інвалідність, тому при визначені такої дати Головним управлінням при розгляді відповідних заяв позивача взято за основу дату, що зазначена у графі 15 Довідки, тобто 19.03.2019, що і стало підставою для висновку щодо пропущення позивачем шестимісячного строку з дати звільнення до дати встановлення інвалідності на реалізацію права щодо отримання одноразової грошової допомоги.

Вказане не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи.

Проте, апеляційний суд не погоджується із такими твердженнями та вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги покликання позивача на пункт 8 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Положення №1317).

За пунктом 8 Положення №1317 датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

Як видно із відповіді на запит адвоката позивача від 10.09.2019 №312 Комунального закладу «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» датою встановлення інвалідності вважається день надходження до комісії документів, тобто датою встановлення інвалідності ОСОБА_1 є 04.03.2019 (а.с.55).

Відтак, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, у розглядуваному випадку, є дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в Довідці, а саме 04.03.2019, що узгоджується із положеннями пункту 8 Порядку №1317 та підтверджується наведеною вище відповіддю на запит адвоката.

При цьому, посилання суду першої інстанції на те, що у межах даної справи суд не може досліджувати правильність визначення МСЕК дати з якої встановлено інвалідність позивача, оскільки це не входить до предмета позову є безпідставними, так як на підставі наявних у справі матеріалів та викладених позивачем доводів, в тому числі з посиланням на пункт 8 Положення №1317, а також зважаючи на певні недоліки Довідки, у якій по змісту і не передбачено графи для проставлення конкретної дати встановлення особі інвалідності, цей суд не був позбавлений можливості дати належну оцінку вказаним документам, наведеним вище нормам права та доводам сторін в частині вирішення питання щодо дати встановлення інвалідності ОСОБА_1

До цього ж, саме питання щодо дати встановлення інвалідності і стало причиною на підставі якої позивачу відмовлено у призначені і виплаті одноразової грошової допомоги.

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що у позивача є всі наявні умови для виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, а саме: причина інвалідності: згідно Довідки захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції; час настання інвалідності - 04.03.2019 дата звільнення 14.09.2018; причина звільнення: згідно Наказу №590 о/с за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону №580-VIII (через хворобу).

Частиною другою статті 6 КАС передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення ЄСПЛ «Щокін проти України» (№ 23759/03 та №37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Згідно з частиною першою статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що ОСОБА_1 дотримано всіх умов щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення йому ІІІ групи інвалідності, суд апеляційної інстанції, спираючись на наведені у цьому судовому рішенні норми Закону №580-VIII та Порядку №4, дійшов висновку про необхідність задоволення його позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії шляхом: визнання протиправною відмову Головного управління у призначені позивачу одноразової грошової допомоги від 06.05.2019 №4 та зобов`язання Головного управління прийняти рішення про призначення виплати апелянту такої допомоги та її виплату у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в поліції.

За змістом пункту 4 частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Львівській області у призначені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги від 06 травня 2019 року №4.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 8 листопада 2019 року.