Справа № 120/1927/19-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/1927/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шаповалова Т.М.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

11 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протипраними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного уду з адміністративним позовом до Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправними дій Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови ОСОБА_1 , ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС, в перерахунку пенсії, згідно з ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС в перерахунку пенсії, згідно ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.10.2017 року, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити позов в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчить відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 видане 28.03.2019 року Вінницькою обласною державною адміністрацією (а.с.2).

Згідно з посвідчення серії НОМЕР_2 від 19.07.2018 року позивач є особою з інвалідністю другої групи (а.с.2). Посвідчення видано безстроково.

На підставі довідки Могилів-Подільського міського військового комісаріату Вінницької області № 202 від 02.01.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 29.09.1987 року по 28.12.1987 року (а.с. 11).

Згідно з довідкою за підписом Могилів-Подільського військового комісара у період з 29.09.1987 року по 06.01.1988 року ОСОБА_1 знаходився на навчальних зборах при військовій частині (а.с. 12).

Перебування та участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 28.09.1987 року по 28.12.1987 року також підтверджується архівною довідкою Міністерства оборони України Галузевого державного архіву № 3148 від 20.03.2003 року (а.с.43); військовим квитком НОМЕР_3 від 30.10.1966 року (а.с.42); довідкою МСЕК серія 2-18 АД № 140183 від 20.03.1996 року (а.с.41), яка свідчить про те, що позивачу встановлена ІІ група інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; картою обліку вимірів радіоактивного випромінювання (а.с.39).

В травні 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення йому перерахунку пенсії відповідно до ч.3 ст. 59 Закону № 796 XII. У поданій заяві позивач просив провести перерахунок його пенсії, виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-ХІІ починаючи із 01.10.2017 року.

Листом від 23.05.2019 року № 1326/09-78/02-01 відповідач відмовив позивачу у здійсненні такого перерахунку. Підставою для відмови вказано те, що рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(ІІ) 2019 не містить положень щодо порядку його виконання. Тому, з метою реалізації вказаного рішення, необхідно внести відповідні зміни до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. 9-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2010 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 13).

Не погодившись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що прийняття Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019 року № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) стало підставою для поширення права на перерахунок пенсії у розмірі, встановленому ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ, в тому числі і на категорію військовослужбовців, до числа яких належить позивач.

Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині суд першої інстанції виходив з того, що до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 року № 1-р (ІІ)/2019 положення ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ не поширювалися на позивача, оскільки він брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час надстрокової військової служби.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 59 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З адміністративного позову встановлено, що позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії;

- зобов`язати відповідача провести з 01.01.2017 перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, згідно з частиною 3 статті 59 закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому, Верховний Суд в ухвалах від 08.05.2018 у справі №820/1148/18 та від 21.05.2018 у справі №816/1159/18 дійшов висновку про те, що право на обчислення пенсії по інвалідності згідно з ч.3 ст.59 Закону № 796-XII виникає у особи лише за наявності у сукупності трьох умов:

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби".

Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 № 1545-XII "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Відповідно до ст.8 Закону СРСР "О всеобщей воинской обязанности" від 12 жовтня 1967 року № 1950-VII "Солдаты, матросы, сержанты и старшины, проходящие действительную военную службу в пределах сроков, установленных настоящим Законом, считаются состоящими на действительной срочной военной службе, а проходящие действительную военную службу сверх установленных Законом сроков - состоящими на действительной сверхсрочной военной службе".

Згідно з відомостями, що містяться на стор.13 військового квитка НОМЕР_3 від 30.10.1966 року (а.с.42) та в довідці за підписом Могилів-Подільського військового комісара (а.с. 12) у 1987 році позивач був призваний на навчальні збори при військовій частині.

З урахуванням наведеного позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження дійсної надстрокової військової служби.

Рішенням Конституційного Суду № 1-р(II)/2019 від 25.04.2019 визнано неконституційним положення ч. 3 ст. 59 Закону № 796XII в частині "дійсної строкової", за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди під час обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Відповідно до ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, Конституційний Суд України уповноважений визначати у своєму рішенні момент втрати чинності законів, інших актів або їх окремих положень, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

У резолютивній частині рішення № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 зазначено, що словосполучення "дійсної строкової служби", яке міститься в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону № 796XII, визнано неконституційним та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 25.04.2019 року. При цьому вказане рішення не має зворотної сили.

У період з 01.10.2017 року до 25.04.2019 року словосполучення "дійсної строкової служби", що містилося в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону № 796XII, було чинним.

Таким чином, висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 року не можуть бути підставою для перерахунку та виплати пенсії позивачу в період з 01.10.2017 року до 25.04.2019 року відповідно до заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та зобов`язання відповідача провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796XI з 25.04.2019 року, тобто з моменту втрати чинності словосполучення "дійсної строкової служби", яке містилося у ч. 3 ст. 59 Закону № 796XII.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Постанова суду складена в повному обсязі 11 листопада 2019 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Мацький Є.М.