Справа № 201/7422/19
Суддя: Маренич С. О.
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №201/7422/19
Провадження № 2-а/0198/7/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., за участю секретаря судового засідання Літвіченко В.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні , в залі суду смт. Юр`ївка, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції Гуленко Сергія Петровича, поліцейського роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області капрала поліції Парепа Михайла Олександровича про скасування постанови серії ЕАВ № 1248602 від 20.06.2019 року про накладення адміністративного стягнення та постанови серії НК № 693886 про накладення адміністративного стягнення від 20.06.2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанов про накладення на нього адміністративного стягнення по справам про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122 КУпАП та ч.1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20 червня 2019 року близько 12-00 год., керуючи автомобілем Mazda 323, номерний знак НОМЕР_1 , рухався на виїзді з міста Олександрія в напрямку міста Кропивницький, де був зупинений інспектором роти № 2 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Гуленком С.П., в зв`язку з начебто перевищенням ним швидкісного режиму ( рухався із швидкістю 90 км / год замість дозволених 50 км / год), що , в свою чергу, як пояснив інспектор, було зафіксовано ним на приладі « TruCam 00429».

Разом з тим, фото на приладі було зовсім розмитим та на останньому не було видно ні номерного знаку, ні марки та моделі авто, через що позивач, зазначивши, що дане не є доказом по справі, відмовився надати водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, вважаючи, що причин для зупинки так само як і доказів порушення ним Правил дорожнього руху не було, а відтак надав лише паспорт, як документ, що засвідчує його особу.

Між тим, постановою серії ЕАВ № 1248602 від 20 червня 2019 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грв. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за невиконання вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України ( порушення швидкісного режиму в населених пунктах).

Позивач зазначаючи, що порушень швидкісного режиму не допускав та не рухався зі швидкістю 90 км/ год, оскільки спідометр його автомобіля показував швидкість близько 50 км / год., а також вказуючи на незаконність використання приладів фото та відео-фіксації інспектором Гуленко С.П. поза межами дії дорожнього знаку 5.70 «Фото-, відеофіксування Правил дорожнього руху» , вважав притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП незаконним та необгрунтованим.

Окрім того, в цей же день, відповідачем по справі капралом поліції Парепа М.О. було винесено постанову серії НК № 693886 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП України, а саме відмову надати водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грв.

Вказану постанову позивач також вважає незаконною, зазначаючи, що обидві справи розглядалися двома поліцейськими без його присутності в закритому службовому автомобілі, при цьому доказів перевищення ним швидкості, на підтвердження причини зупинки автомобіля, пред`явлено не було, а відтак не було і підстав вимагати надати водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Окрім того, було проігнороване прохання позивача надати письмові пояснення, час для звернення за правовою допомогою, при накладенні стягнення не враховано особу позивача, його майновий стан.

Посилаючись на ст. ст. 33, 122, 245, 251, 252, 254, 283, 287, 288 КУпАП позивач просив визнати дії відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо складення постанов, кожним окремо, про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконними; визнати постанову серії ЕАВ № 1248602 від 20 червня 2019 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грв. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП протиправною та скасувати таку, закривши провадження у справі; визнати постанову серії НК № 693886 від 20 червня 2019 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грв. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП протиправною та скасувати таку, закривши провадження у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги повністю підтримав, просив такі задовольнити.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином , в тому числі і шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України ( ас. 168-172). Окрім того, відповідач ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги повністю не визнав, по тим обставинам, що викладені ним у відзиві на позов (ас.110-121).

Відповідач по справі ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином (ас. 168-172), при цьому в наданому на адресу суду відзиві на позов, в п. 2 прохальної частини такого, справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги повністю не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов (ас.136-141).

Третя особа по справі Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, залучені до участі в розгляді справи на підставі ухвали суду від 26.09.2019 року (ас.77-80), в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату , час та місце проведення такого сповіщені належним чином (ас. 168-170,173-174 ).

Так, розгляд вказаної справи здійснюється за правилами, передбаченими для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, в порядку ст. ст. 268-271, 286 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи з моменту, в тому числі, оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Судом вищевказані вимоги дотримані та повідомлення про виклик до суду відповідачів і третьої особи ( окрім телефонограм, переданих на електрону пошту Управління патрульної поліції в Кіровоградській області) оприлюднено також і на веб-порталі судової влади України , в тому числі 16.09.2019 року, 30.09.2019 року, 01.11. 2019 року, а відтак останні належним чином повідомлені про судовий розгляд справи, можливість ознайомитися з ухвалою суду про відкриття провадження у справі, тощо (а.с. 55-56, 106-108, 168-170 ).

Окрім того, позовна заява з доданими до неї документами, ухвала про відкриття провадження у справі та витребування доказів , в установлені законом строки, направлені за місцем роботи відповідачів на офіційну електрону адресу установи (ас. 57, 58 ,59, 60).

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на викладене суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не з`явившихся відповідачів та третьої особи по справі, на підставі наявних та наданих сторонами доказів , проти чого позивач не заперечував в судовому засіданні.

В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії:

- 06.08.2019 року постановлено ухвалу про залишення позову без руху (ас.17-18);

- 23.08.2019 року постановлено ухвалу про продовження строку для усунення недоліків позову (ас.26,27);

- 16.09.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, витребування доказів (ас.49-52);

- 26.09.2019 року постановлено ухвалу про залучення до участі у справі третьої особи (ас.77-80);

- 27.09.2019 року постановлено ухвалу про встановлення третій особі строку для подання пояснень щодо відзиву (ас. 89,90);

- 02.10.2019 року постановлено ухвалу про розгляд справи в режимі відеоконференції (ас.148,149);

- 31.10.2019 року постановлено ухвалу про продовження розгляду справи в загальному порядку (ас.161).

Заслухавши пояснення позивача по справі ОСОБА_1 , переглянувши відеозаписи подій, надані як позивачем так і відповідачем по справі ОСОБА_2 на електронному носії інформації (флешка) та DVD - дисках (ас. 10, 48, 122), дослідивши письмові докази, додані сторонами до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного:

- з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1248602 від 20.06.2019 року, винесеною інспектором 1 батальйону 2 роти УПП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Гуленко С.П. (ас. 6, 23) вбачається, що позивача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грв. , за те, що останній 20.06.2019 року о 12-26 год., керуючи транспортним засобом Mazda 323 НОМЕР_2 85 36 НОМЕР_3 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.45 населений пункт де дозволена швидкість не більше 50 км/год та рухався зі швидкістю 90 км/год, перевищивши швидкість на 40 км/год. Швидкість вимірювалася TruCam000429, боді камера, чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год. ОСОБА_4 камера 0008.29.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, при цьому просити про захист своїх прав особа може, в тому числі, шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частини перша, друга і четверта статті 126) , тощо.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган посадова особа виносить постанову по справі.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України « Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ч. 1 , 2 ст. 62 Закону України « Про національну поліцію» поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. п. 8, 11 частини 1 статті 23 Закону України « Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Між тим, досліджені матеріали відеозапису подій , що мали місце 20.06.2019 року, надані відповідачем ОСОБА_2 та переглянуті судом в судовому засіданні, не підтверджують факт допущення позивачем порушення п. 12.4 ПДР України, так як з оглянутого відеозапису неможливо чітко визначити, що саме автомобіль яким керував позивач, а саме Mazda 323 НОМЕР_1 перевищив швидкість на 40 км/год. Окрім того, з відеозапису неможливо встановити ні модель, ні марку , ні номери автомобіля, тобто ідентифікувати такий. Також, неможливо ідентифікувати автомобіль та визначити його номери і за копією фотознімку такого , зробленого 20.06.2019 року , наданого відповідачем ОСОБА_2 на підтвердження перевищення позивачем швидкості руху (ас.123).

В судовому засіданні встановлено, що на фотознімку, де зафіксований автомобіль, що рухається зі швидкістю 90 км/год, датою та часом зйомки останнього , зробленою ОСОБА_2 з використанням приладу ТС000429, зазначено 20.06.2019 року , час « 12:11:31», тобто на знімку зафіксований автомобіль, що рухався о 12-11 год. (ас.123).

Між тим, з постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП вбачається, що правопорушення позивачем було скоєне 20.06.2019 року о 12:26:18 год.(ас.6,23).

Відтак, правопорушення за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, як зазначено в постанові, вчинено о 12-26 год., в той час, як на підтвердження його вчинення відповідачем ОСОБА_2 надано знімок, зроблений о 12-11 год., тобто на 15 хвилин раніше ніж позивачем вчинено правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Отже, відповідачем ОСОБА_2 до суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем 20.06.2019 року о 12-26 год. адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що позивач ОСОБА_1 заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а іншими належними та допустимими доказами ( письмовими, речовими, показаннями сторонніх осіб- свідків) не підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за наявними обставинами.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП відбулося з порушенням норм Конституції України, КУпАП, а також норм Європейської Конвенції з прав людини, за відсутності належних доказів вчинення такого, суд вважає, що оскаржувана постанова серії ЕАВ № 1248602 від 20.06.2019 року є протиправною та з метою дотримання засад законності та верховенства права підлягає скасуванню, а провадження по даній справі закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. При цьому дії відповідача ОСОБА_2 щодо складення такої за відсутності належних та допустимих доказів події адміністративного правопорушення , слід визнати протиправними, враховуючи, що такий спосіб захисту прав не суперечить закону ( п.3 ч. 1 ст. 5 КАС України).

Окрім того, з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 693886 від 20.06.2019 року, винесеної поліцейським роти № 2 батальйону УПП в Кіровоградській області капралом поліції Парепа М.О. (ас.142), вбачається, що позивача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грв. , за те, що останній 20.06.2019 року о 12-55 год., на а/д М-04 «Знам`янка Луганськ - Ізварине» 34 км + 500 м, керуючи автомобілем Mazda 323, номерний знак НОМЕР_4 не пред`явив реєстраційний (документ) на транспортний засіб, згідно п. п. 2.4 а, які зазначені п. п. 2.1 ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України « Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством ( пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до п .2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.

За приписами п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України.

Відповідно до ст. 16 Закону України « Про дорожній рух» водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Отже, згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідачем ОСОБА_3 була винесена постанова відносно позивача, про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП , а саме позивач не пред`явив для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб.

В судовому засіданні позивач не заперечував даного факту, проте, посилався на те, що не вбачав обов`язку виконання такої вимоги інспектора, оскільки вважав її незаконною, а тому він відмовився надати як посвідчення водія так і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу без наявності належних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП ( перевищення швидкості).

Надаючи оцінку правомірності дій працівника поліції ОСОБА_3 в даній ситуації, суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України « Про національну поліцію» поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 31 цього Закону передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/ або документів, що підтверджують відповідне право особи, в тому числі у випадках, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. Поліцейський також має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Згідно ст. 35 Закону України » Про національну поліцію» - поліцейський може зупиняти транспортні засоби , в тому числі, у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається з позову та підтверджено позивачем в судовому засіданні , йому (позивачу) було повідомлено про причину зупинки транспортного засобу, а саме перевищення швидкості на 40 км/год.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису подій від 20.06.2019 року позивач відмовився пред`явити, в тому числі, реєстраційні документи на транспортний засіб для перевірки на вимогу працівника поліції, через відсутність на його погляд належних доказів щодо перевищення ним швидкості, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі ч.1 ст.126 КУпАП.

Суд не погоджується з думкою позивача стосовно того, що він має право відмовитись від надання на вимогу працівника поліції документів, в тому числі і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, якщо відсутні належні докази вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки оцінка доказів при розгляді справи не відноситься до компетенції позивача.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язкою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до п. 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу.

Так, судом встановлено, що оскаржувана постанова серії НК № 693886 від 20.06.2019 року складена з огляду на відмову позивача пред`явити реєстраційні документи на транспортний засіб, цей факт підтверджується матеріалами справи, встановлений відеозаписом подій, не оспорюється і самим позивачем.

Відтак, доводи позивача , стосовно необгрунтованості винесення даної постанови, а саме факту не здійснення правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП , спростовуються матеріалами справи.

Водночас, на думку позивача, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Такі доводи позивача не грунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

При цьому, з відеозапису , з поміж іншого, встановлено, що позивач зазначив про готовність пред`явити документи лише після надання йому доказів вчинення ним порушення правил дорожнього руху, що стали підставою для зупинки його транспортного засобу на що останньому було повідомлено про перевищення ним швидкості та пред`явлено для перегляду відеозапис зроблений на приладі «TruCam», неналежна якість якого, все ж таки , на думку суду, не була безумовною підставою не пред`являти реєстраційні документи на транспортний засіб, оскільки, оцінка доказів при розгляді справи не відноситься в даному випадку до повноважень позивача.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача ОСОБА_3 та скасування постанови серії НК № 693886 від 20.06.2019 року у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено, розгляд такої, як вбачається з відеозапису, проведений ОСОБА_3 в присутності позивача, права останньому роз`яснені, також роз`яснено право оскаржити вказану постанову.

Відтак, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині суд не вбачає.

Відповідно до положень ч.5 ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 77, 139, 243 - 246, 268 , 269, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції Гуленко Сергія Петровича, поліцейського роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області капрала поліції Парепа Михайла Олександровича про скасування постанови серії ЕАВ № 1248602 від 20.06.2019 року про накладення адміністративного стягнення та постанови серії НК № 693886 про накладення адміністративного стягнення від 20.06.2019 року - задовольнити частково.

Визнати дії інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції Гуленко Сергія Петровича щодо складення постанови серії ЕАВ № 1248602 від 20.06.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП протиправними.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1248602 від 20.06.2019 року, винесену інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенантом поліції Гуленко Сергієм Петровичем за якою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , визнаний винним та був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грв. визнати протиправною та скасувати.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 статті 122 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

В іншій частині позову - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи ( у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

- позивач : ОСОБА_1 , зареєстроване місцепроживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

- відповідач 1 : інспектор роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенант поліції Гуленко Сергій Петрович , адреса місця роботи - 25030, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Ю. Бутусова, буд. 22-Б;

- відповідач 2 : поліцейський роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області капрал поліції Парепа Михайло Олександрович, адреса місця роботи - 25030, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Ю. Бутусова, буд. 22-Б;

- третя особа по справі: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, місцезнаходження 25030, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Ю. Бутусова, буд. 22-Б.

Рішення проголошено 13 листопада 2019 року.

Суддя С. О. Маренич