Справа № 460/2029/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2019 року м. Рівне №460/2029/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив суд: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання позивачу інформації на запит від 3 липня 2019 року, наданого в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI; 2) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання позивачу інформації на запит від 17 липня 2019 року, наданого в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 3 та 17 липня 2019 року він звернувся до відповідача із запитами на отримання публічної інформації, які були розглянути та задоволенні останнім. Проте, відповіді на вказані запити були наданні відповідачем з пропуском строку, встановленого Законом України «Про доступ до публічної інформації». Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, оскільки запитувана ним інформація є публічною в розумінні вказаного Закону та відповідач як її розпорядник був зобов`язаний надати таку інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запитів. За наведених обставин, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що 3 та 17 липня 2019 року позивач дійсно звернувся до нього із запитами на отримання публічної інформації. Відповідач стверджує, що відповіді на запити позивача були надані у визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк, тобто протягом п`яти робочих днів з дня надходження запитів. Зокрема, відповідь на запит позивача від 3 липня 2019 року була підготовлена 9 липня 2019 року, зареєстрована за вихідним № 27 Зі/200/01-19 та направлена позивачу засобами поштового зв`язку простим листом. Так само, відповідь на запит позивача від 17 липня 2019 року була підготовлена 23 липня 2019 року, зареєстрована за вихідним № 29 Зі/200/01-19 та направлена позивачу засобами поштового зв`язку простим листом. Вказане підтверджується долученими відповідачем до відзиву копіями сторінок журналу реєстрації документів. Таким чином, на думку відповідача, в спірних правовідносинах ним не було допущено протиправну бездіяльність, а тому останній просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач відповідь на відзив до суду не подав.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

23 серпня 2019 року позовна заява надійшла до суду.

28 серпня 2019 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

12 вересня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позов.

16 вересня 2019 року позивач подав до суду заяву про зміну предмета позову.

21 жовтня 2019 року ухвалою суду заяв позивача про зміну предмета позову прийнято до розгляду.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

3 липня 2019 року позивач звернувся до відповідача з запитом на отримання публічної інформації, в якому, посилаючись на статті 5, 6, 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», просив надати наступну інформацію:

1) Яким чином, та у який спосіб видаються талони реєстрації заяв громадян України.

2) Перелік нормативно-правових актів, які регламентують видання талонів реєстрації заяв громадянам України.

3) Надати інформацію щодо дій працівників Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області.

4) Надати талон-реєстрації заяви позивача від 1 липня 2019 року, до якої долучено наступні додатки (копія заяви від 3 жовтня 2017 року 1 прим., 1 арк., копія заяви від 17 жовтня 2018 року 1 прим., 1 арк., копія листа в/ч А0796 від 16 листопада 2018 року № 50/32/1/4 1 прим., 1 арк., копія листа в/ч НОМЕР_1 від 13 грудня 2018 року № 501/4473 1 прим., 1 арк.; копія запиту від 18 травня 2019 року 1 прим., 1 арк, копія листа в/ч НОМЕР_1 від 29 травня 2019 року № 501/1879 1 прим., 1 арк., копія витягу з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії від 6 листопада 2018 року № 2 1 прим., 1 арк.).

Листом від 9 липня 2019 року за № 27 Зі/200/01-19 відповідач надав позивачу інформацію на вказаний вище запит.

17 липня 2019 року позивач звернувся до відповідача з запитом на отримання публічної інформації, в якому, посилаючись на статті 5, 6, 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», просив надати наступну інформацію:

1) Кого зі слідчих (якого визначено керівником органу досудового розслідування), визначено здійснювати досудове розслідування згідно з ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 15 липня 2019 року № 569/13090/19.

2) Прошу надати та/або у який термін мені будуть надані витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

3) З ким зі слідчих узгоджувати інформацію, організовувати взаємодію у здійсненні досудового розслідування у формі досудового слідства (телефон тощо).

Листом від 23 липня 2019 року за № 29 Зі/200/02-19 відповідач надав позивачу інформацію на вказаний вище запит.

Як стверджує позивач, відповіді на його запити буди надані відповідачем з пропуском строку встановлено Законом України «Про доступ до публічної інформації», у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом.

При цьому, суд зауважує, що в межах даної адміністративної справи між сторонами відсутній спір з приводу ненадання або надання недостовірної чи неповної інформації на запити позивача.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі Закон № 2939).

Відповідно до статті 1 Закону № 2939, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з статтею 3 Закону № 2939, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2939 передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

За приписами частини першої статті 13 Закону № 2939, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до пунктів 1, 7 Положення про Головне управління Національної поліції в Рівненській області, затвердженого наказом Національної поліції України від 6 листопада 2015 року № 34, Головне управління Національної поліції в Рівненській області (далі ГУНП) є територіальним органом поліції, який утворюється, ліквідовується та реорганізовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій Голови національної поліції України та згідно із законодавством України реалізовує повноваження Національної поліції на території Рівненської області. ГУНП реалізує свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку структурні та територіальні (відокремлені) підрозділи.

Таким чином, відповідач у справі є розпорядником інформації в розумінні Закону № 2939.

Пунктом 6 частини першої статті 14 Закону № 2939 встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 19 Закону №2939, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

За правилами частини першої статті 20 Закону № 2939, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Матеріалами справи підтверджується, що запити на отримання публічної інформації від 3 та 17 липня 2019 року були подані позивачем відповідачу з дотриманням вимог Закону № 2939.

Також, в матеріалах справи містяться копії листів відповідача від 9 липня 2019 року за № 37 Зі/200/01-19 та від 23 липня 2019 року за № 29 Зі/200/02-19, якими позивачу була надана запитувана ним інформація.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповіді на запити позивача були надані (направлені) протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження, тобто в строк, визначений Законом № 2939.

При цьому, суд вважає необґрунтованим та безпідставним посилання відповідача на долученні до матеріалів справи копії сторінок журналу реєстрації вхідних документів як на доказ направлення позивачу відповідей на його запити в строк, визначений Законом № 2939, оскільки останні містять лише відомості про дату та вихідні номери листів, якими надано відповіді.

Тобто, такі докази можуть підтвердити виключно обставини щодо розгляду та підготовки відповіді на запити позивача та в жодному разі не можуть підтверджувати фактичне направлення таких відповідей позивачу, зокрема, засобами поштового зв`язку.

На переконання суду, належними доказами дотримання відповідачем вимог Закону № 2939 щодо строку надання відповідей на запити позивача могли бути, наприклад, реєстр поштової кореспонденції з відтиском печатки відділення поштового зв`язку або фіскальний чек відділення поштового зв`язку.

Таким чином, суд констатує, що належних доказів на підтвердження дотримання вимог Закону № 2939 в частині строку надання відповіді на запити позивача, відповідачем суду надано не було та судом в ході судового розгляду справи не здобуто.

За правилами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи відповідач не довів правомірності своєї бездіяльності з приводу дотримання вимог Закону № 2939 в частині строку надання відповіді на запити позивача. Натомість позивач належними та допустимими доказами довів обґрунтованість заявлених ним позовних вимог.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України відсутні, позаяк, на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а докази понесення інших судових витрат учасниками справи суду не надано.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції щодо недотримання встановленого Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI строку для надання інформації на запит ОСОБА_1 від 3 липня 2019 року.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції щодо недотримання встановленого Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI строку для надання інформації на запит ОСОБА_1 від 19 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач - Головне управління Національної поліції в Рівненській області (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Хвильового, 2; ).

Повний текст рішення складений 11 листопада 2019 року.

Суддя Комшелюк Т.О.