Справа № 569/11478/19
Суддя: Ковальов І. М.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Рiвненський мiський суд

Рівненської області

в особi суддi - Ковальова І.М.,

при секретарі - Соломон О.М.

pозглянувши у судовому засіданні в м.Рiвне спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до капрала поліції 1 батальйону 1 роти управління патрульної поліції в Рівненській області Країло Олесі Сергіївни, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Департамент патрульної поліції про поновлення процесуального строку на звернення до суду, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до капрала поліції 1 батальйону 1 роти управління патрульної поліції в Рівненській області Країло Олесі Сергіївни, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Департамент патрульної поліції про поновлення процесуального строку на звернення до суду, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення звернувся ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та поновити процесуальний строк на звернення до суду; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1167044 від 21 травня 2019 року винесену капралом поліції 1 батальйону 1 роти управління патрульної поліції в Рівненській області Країло Олесею Сергіївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП.

В судове засідання відповідачі не з`явилися. Про день та час розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавали, письмовий відзив на позов не надходив.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з долучених до позовної заяви письмових доказів, позивач по справі у період з 22 травня 2019 року по 07 червня 2019 року перебував у відрядженні, що підтверджується дослідженою в судовому засіданні копією наказу №30-ВД про відрядження від 20 травня 2019 року. Оскаржувана постанова винесена 21 травня 2019 року, копію постанови позивач отримав поштою 30 травня 2019 року. Позивач пояснив, що під час зупинки його транспортного засобу він віз матеріальні цінності підприємства, а саме бетонний розчин, який через свої природні властивості затвердіває, виконував замовлення щодо поставки його на об`єкт, тому переживав. На місці складання постанови він не зміг дати пояснення, оскільки він простий водій. Йому пояснили, що кількість товару не вписується в норми, тому його дана ситуація здивувала і всі претензії мають пред`являтися до перевізника. Після цього він перебував у відрядженні, тому не мав можливості подати скаргу раніше.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що є підстави для поновлення позивачу процесуального строку на звернення до суду.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови серії ЕАВ №1167044 від 21 травня 2019 року, винесеної капралом поліції 1 батальйону 1 роти управління патрульної поліції в Рівненській області Країло Олесею Сергіївною, 21 травня 2019 року водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки КАМАЗ 6520 581453 НОМЕР_1 о 18 год. 12 хв. на а/д М-06 Київ-Чоп 434 км порушив правила проїзду великоваговим ТЗ, а саме порушив правила перевезення великовагових вантажів на строєну вісь 17,29, при максимальній дозволеній 16т, чим порушив п.22.5. ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.132-1 КУпАП, на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст.62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні не було встановлено ті обставини, що позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Стаття 132-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі - Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону «України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі по тексту ПДР). Особи, які порушують ці правила несуть відповідальність згідно з законодавством.

Транспортний засіб марки КАМАЗ 6520 581453 НОМЕР_1 є спецтехнікою, а саме промисловим міксером на якому встановлений грушовидний барабан для змішування і перевезення бетонного розчину. Основна його функція це перемішування (приготування) розчину під час руху на об`єкт. Фактична вага транспортного засобу разом з вантажем 21 травня 2019 року була суттєво меншою від допустимої. Загальна маса автомобіля з вантажем не перевищувала 24 т при максимально допустимій 40т. Крім того, вказаний автомобіль має здвоєну вісь, а не строєну, як це вказано в оскаржуваній постанові.

Даний транспортний засіб перевозить бетонний розчин, який є рухомим, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості, за відсутності відповідної методики зважування, з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень. Оскільки рідкий наливний вантаж постійно переміщується по всім осям транспортного засобу під час його руху, це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на останню і передостанню осі, зсув центру ваги під час руху при заїзді на платформу ваг, коли починається рівномірний рух рідини в безнапірному потоці, в той час, як рідина має властивості плинності і легко деформується під дією максимальних сил.

Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху габаритно-ваговий контроль це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю; - перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Згідно пункту 2.4-2. Правил дорожнього руху у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Згідно пункту 22.5. Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно підпункту 7 пункту 2, пункту 15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок), місцем здійснення габаритно-вагового контролю являється спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до пункту 16 Порядку габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає попередній та/або точний контроль.

Відповідно до пункту 18 Порядку за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Отже, для притягнення особи до відповідальності за порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху (а саме пункту 22.5.) необхідно об`єктивно, шляхом проведення відповідних вимірювань, встановити факт переміщення транспортним засобом, зокрема у даному випадку, великогабаритного вантажу.

Натомість, в постанові не зазначено, яким чином інспектором зроблено фактичне вимірювання вантажу, оскільки в оскаржуваній постанові відсутня будь-яка інформація стосовно цього, що підтверджувало б наявність вини позивача та свідчило про факт скоєння ним адміністративного правопорушення у зв`язку з недотриманням позивачем вимог інкримінованого йому порушення пункту 22.5. Правил дорожнього руху, якими встановлені правила дорожнього перевезення вантажів щодо їх габаритів та навантаження на вісь транспортного засобу.

Системний аналіз Правил дорожнього руху та Порядку дає підстави для висновку про те, що даний факт підлягає доведенню шляхом здійснення габаритно-вагового контролю, який регламентовано Порядком.

Пунктами 6,12,18 Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів. Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідачем не вказано в оскаржуваній постанові конкретне вимірювальне обладнання, за допомогою якого здійснювались виміри вантажу, будь яка інформація щодо повірки, атестації, отримання свідоцтва на вимірювальний прилад також не були пред`явлені.

Всупереч вимогам Порядку, які передбачають здійснення вимірювання вантажу на спеціально облаштованому місці розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю, таке вимірювання не здійснювалося.

При цьому, слід зауважити, що згідно підпункту 5-1 пункту 2 Порядку, документальним габаритно-ваговим контролем є визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу, а не визначення габаритів вантажу.

Відповідно до п.19 Порядку під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Порядком №879 передбачена наявність методики на підстав якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортного засобу, як на дату проведення ГКВ так і на теперішній час відповідна методика Мінекономрозвитку не затверджена.

Єдиною методикою виконання вимірювань по осьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів в русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затвердженої заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестованої у відповідності з ГОСТ 8.010-99 національним науковим центром «Інститут Метрології» свідоцтво про атестацію №02-84-08 (далі - Методика).

Абзацем 2 п.11 цієї Методики визначено, що вагові параметри транспортних засобів, що перевозять наливні вантажі визначаються виключно у статичному режимі.

Тобто, дана Методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. Зазначене свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу, та відповідно про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів.

Згідно з п.3.1. Рекомендації Міжнародної організації законодавчої метрології (МОЗМ), рідину можна зважувати тільки шляхом повного занурення автомобіля - цистерни на платформу. Ваги для поосьного або групового (група осей) зважування відповідно до рекомендацій МОЗМ не можуть використовуватися для зважування рідких вантажів.

Таким чином, зважування рідких вантажів безпосередньо на вагах є незаконним, а тому під час зважування транспортного засобу 21 травня 2019 року був відсутній склад адміністративного правопорушення.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного суду у справі №816/2329/13-а (постанова від 12.04.2018р.), у справі № 826/442/13-а (постанова від 16.01.2018р.), у справі № 821/597/17 (постанова від 12.06.2018р.) по застосуванню положень ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото 3- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд визнає, що належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем вимог пункту 22.5. Правил дорожнього руху та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, відповідач суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що відповідачами не доведено належними та допустимими доказами того, що позивач вчинив інкриміноване адміністративне правопорушення, в судове засідання відповідачі не з`явилися, письмовий відзив на позов не подали, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,19,77,241-246,255,295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити.

Скасувати постанову серії ЕАВ №1167044 від 21 травня 2019 року винесену капралом поліції 1 батальйону 1 роти управління патрульної поліції в Рівненській області Країло Олесею Сергіївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_1 .

Відповідач: капрал поліції 1 батальйону 1 роти управління патрульної поліції в Рівненській області Країло Олеся Сергіївна, м.Рівне, вул.Ст.Бандери, 14а.

Третя особа: Департамент патрульної поліції національної поліції України, м.Київ, вул.Ф.Ернста, 3.

Суддя :