Справа № 560/2957/19
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2957/19
РІШЕННЯ

іменем України

07 листопада 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом від 02.10.2019, в якому просить стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2016 по 17.07.2019 в сумі 135079,13 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17.07.2019 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року по справі №822/1537/16 ГУ ДФС у Хмельницькій області, як правонаступником Кам`янець-Подільської об`єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, проведено виплату індексації заробітної плати за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 року на суму 9360,12 гривень.

Наявність терміну затримки розрахунку з вини ГУ ДФС у Хмельницькій області з 01.04.2016 по 17.07.2019 року та в зв`язку з тим, що спір про належні їй від ГУ ДФС у Хмельницькій області при звільнені суми, вирішено повністю на її користь, ГУ ДФС у Хмельницькій області, відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, зобов`язана була 17.07.2019, при виплаті їй індексації заробітної плати згідно рішення суду, одночасно виплатити і середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з 01.04.2016 по 17.07.2019. Сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 01.04.2016 по 17.07.2019 складає 135079,13 грн. та розрахована відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, постанова КМУ від 8 лютого 1995 року № 100.

Ухвалою суду від 07.10.2019 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

22.10.2019 відповідачем подано до суду відзив на позов, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що на момент звільнення (31.03.2016) з ОСОБА_1 було проведено розрахунок по заробітній платі, нарахованих та невиплачених сум не було, будь-яка заборгованість перед ОСОБА_1 у Кам`янець-Подільської ОДПІ була відсутня. При цьому, нарахування сум компенсації на доходи, виплачені за рішенням суду, нормативно-правовими актами не передбачено (арк. спр. 73-74).

28.10.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, зокрема, що на момент звільнення 31.03.2016 розрахунок було проведено тільки в неоспорюваній частині, оскільки належна відповідно до чинного законодавства індексація заробітної плати за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 не нарахована та не виплачена (арк. спр. 77-79).

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, так і заперечень, та оцінивши докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

31.03.2016, згідно наказу Кам`янець-Подільської ОДПІ від 28.03.2016 року №51-о, ОСОБА_1 була звільнена з посади головного державного ревізора-інспектора відділу майнових податків управління доходів і зборів з фізичних осіб у зв`язку зі скороченням штатної чисельності на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (арк. спр.34).

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.09.2016 по справі №822/1537/16, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2016, зобов`язано Кам`янець-Подільську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Хмельницькій області нарахувати та виплатити індексацію заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 включно. 16.04.2019 вказані судові рішення залишені без змін відповідно до постанови Верховного Суду від 16 квітня 2019 року (арк. спр. 35-43).

Згідно платіжного доручення від 17.07.2019 №1580, ГУ ДФС у Хмельницькій області, як правонаступником Кам`янець-Подільської об`єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, проведено виплату за рішенням суду №822/1537/16 від 07.06.2019 на суму 9360,12 гривень (арк. спр. 44).

Позивач звернулась із заявою від 12.08.2019 до ГУ ДФС у Хмельницькій області (отримана 15.08.2019) з проханням виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку в сумі 135 079,13 грн. (арк. спр. 45-46).

Листом від 04.09.2019 за №458/10/22-01-05-02-20 відповідач повідомив ОСОБА_1 про здійснення виплати індексації заробітної плати в сумі 9360,12 грн. на виконання рішення суду, та зазначив, що у задоволенні решти позовних вимог судом було відмовлено (арк. спр. 63).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч.1-2 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, для настання відповідальності роботодавця за ст.117 КЗпП України необхідно встановити, чи були на час звільнення належні до виплати працівникові суми та чи була наявна вина роботодавця щодо невиплати цих сум у строки зазначені в ст. 116 КЗпП.

При цьому, положення ч.2 ст.117 КЗпП України застосовуються у випадку наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, а не у випадку спору щодо наявності у працівника права на отримання певної складової заробітної плати.

Суд враховує, що судовими рішеннями у справі №822/1537/16 вирішено спір, який виник після того, як позивач звільнилась з роботи; на дату звільнення спору про розмір сум, належних позивачу при звільненні, не було, тож відповідач як роботодавець не мав обов`язку виплатити йому кошти, які присуджено судом (відповідно до вказаних вище судових рішень). З урахуванням зазначеного, немає підстав вважати, що відповідач допустив затримку розрахунку при звільненні, яка в розумінні статті 117 КЗпП України дає підстави для стягнення середнього заробітку. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року по справі №524/5572/16-а.

Також, у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №810/1543/17 викладено правову позицію, згідно якої стаття 117 КЗпП України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.

Отже, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію заробітної плати в судовому порядку не тягне за собою обов`язку відповідача щодо нарахування і виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, довів, що діяв у межах закону при невиплаті середнього заробітку внаслідок виплати індексації заробітної плати на підставі судового рішення, тому позов не задовольняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Судові витрати, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 07 листопада 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м.Хмельницький, Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя А.І. Петричкович