Справа № 240/3976/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3976/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева М.С.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

06 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.

представника позивача: Удода П.М.

представника відповідача: Галіцької А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року (повний текст складений 08липня 2019 року м. Житомир ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, третя особа: Управління Служби безпеки України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2019 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Служби безпеки України в Житомирській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області №18 від 18.03.2019 про скасування посвідки на тимчасове проживання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірним рішенням скасовано посвідку на тимчасове проживання на підставі пп.1 п. 63 Порядку №322 від 25.04.2018. На переконання позивача, зазначене рішення є протиправним, оскільки фактичною та єдиною підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання слугувало подання УСБУ в Житомирській області з інформацією про подання ним під час оформлення посвідки на тимчасове проживання в України завідомо неправдивих відомостей. Зокрема, зазначалось, що працівниками УСБУ здійснено перевірку реєстрації проживання ОСОБА_3 і встановлено, що вказаний громадин зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживає і не проживав, з чим не погоджується позивач.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що в матеріалах справи відсутня інформація про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, повідомлених позивачем про місце проживання саме при поданні документів.

30 вересня 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повноважного представника в судове засідання не направила.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 18.09.2018 між громадянином Грузії ОСОБА_3 та громадянкою України ОСОБА_7 зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис № 4768 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.42).

25.09.2018 позивач звернувся до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області із заявою № 18015603 іноземця чи особи без громадянства для отримання посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із возз`єднанням сім`ї з громадянкою України (а.с. 39).

При поданні заяви на отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні позивачем було вказано адресу проживання в Україні: АДРЕСА_1 .

18.03.2019 Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області прийнято рішення № 18, яким скасовано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 на підставі пп.1 пп. 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, сканування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (далі -Порядок)

Як вбачається із висновку про скасування та вилучення посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянина Грузії ОСОБА_3 , затвердженого заступником начальника УДМС України в Житомирській області 13.03.2019, фактичною та єдиною підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання слугувало подання УСБУ в Житомирській області з інформацією про подання вказаним іноземцем під час оформлення посвідки на тимчасове проживання в України завідомо неправдивих відомостей. Зокрема, працівниками УСБУ здійснено перевірку реєстрації проживання ОСОБА_3 і встановлено, що вказаний громадянин зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживає і не проживав (а.с.46).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області надійшло подання від Управління Служби безпеки України в Житомирській області про скасування виданої Чаава Левану посвідки № НОМЕР_2 , відповідач на підставі цього подання правомірно, у визначеному законом порядку, прийняв спірне рішення та скасував видану позивачу посвідку на тимчасове проживання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, а також порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України регулюється Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону № 3773-VI (у редакції, чинній на момент отримання посвідки позивачем) посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно з ч. 13 ст. 4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Аналогічні за змістом положення на момент прийняття спірного рішення відповідачем містять положення ч. 14 ст. 4 Закону № 3773-VI.

За приписами ч. 13 ст. 5 Закону № 3773-VI підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому ч. 13 ст. 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

25 квітня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 322 "Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання".

Пунктом 3 вказаної Постанови встановлено, що до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних органів і територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі посвідки на тимчасове проживання, зразок бланка якої затверджено цією постановою, посвідка на тимчасове проживання може оформлятися з використанням бланка посвідки на тимчасове проживання у формі книжечки; посвідка на тимчасове проживання, що не містить безконтактного електронного носія, оформлена та видана на підставі документів, поданих до 1 червня 2018 р., є чинною протягом строку, на який її було видано.

Цією ж Постановою затверджений Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, яким передбачений механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання (далі - Порядок).

Відповідно до п. 64 Порядку рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування (п. 64 Порядку).

Згідно з п.п. 65, 66 Порядку копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття. Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про скасування посвідки інформує про це ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби.

За приписами пп. 1 п. 63 Порядку посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: отримання від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що іноземці, які на законних підставах перебувають в Україні, мають право отримати посвідку на тимчасове проживання у разі укладення шлюбу з громадянином України, для чого подають органу ДМС, зокрема, оригінал та копію документа, що підтверджує факт перебування у шлюбі. В свою чергу, орган ДМС має право скасувати посвідку на тимчасове проживання за наявності на те відповідних підстав.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги позивача стосовно протиправності винесення рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

З матеріалів справи слідує, що 18.03.2019 відповідачем прийнято рішення №18, яким скасовано посвідку на тимчасове проживання №80007734 від 17.10.2019, видану ОСОБА_3 на підставі пп. 1 п. 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322.

Так, 13.03.2019 УСБУ в Житомирській області звернулося до відповідача з поданням №57/3030 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Грузії ОСОБА_10 у зв`язку з тим, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей. У поданні вказано, що відповідно до отриманої інформації 30.01.2019 Управлінням ДМС України в Житомирській області у відповідності до Порядку, громадянину Грузії ОСОБА_3 видано посвідку № НОМЕР_3 на тимчасове проживання. Відповідно до наданої позивачем інформації до органів ДМС України, він зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В ході оперативно-службової діяльності УСБУ отримано дані щодо надання громадянином Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до органів ДМС недостовірної інформації. Зокрема, під час опитування його дружини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає (а.с. 52).

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_11 , яка є дружиною позивача пояснила, що з моменту укладення шлюбу між нею та ОСОБА_3 , тобто з 18.09.2018 вони проживають за адресою: АДРЕСА_2 а за адресою: АДРЕСА_1 проживає дядько її чоловіка у якого ОСОБА_3 працює. На даний час, вона не має змоги зареєструвати чоловіка за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки квартира перебуває не у її власності, а у власності її матері.

Також допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_12 , яка є дружиною дядька позивача вказала, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Племінник її чоловіка ОСОБА_3 з часу укладення шлюбу проживає разом зі своєю дружиною ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , проте дуже часто, декілька разів на тиждень, навідується до них в гості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що покази свідків, які заслухані судом першої інстанції в повній мірі підтверджують ту обставину, яка наведена у висновку управління СБУ в Житомирській області, що у заяві-анкеті поданої ОСОБА_3 25.09.2018 до УДМС України в Житомирській області ним було вказано неправдиві відомості щодо місця свого проживання, оскільки фактично позивач поживав саме за адресою АДРЕСА_2 .

Слід звернути увагу і на те, що підставою для винесення рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області №18 від 18.03.2019 про скасування посвідки на тимчасове проживання слугувало саме надання позивачем недостовірної інформації щодо місця свого проживання при отриманні такої посвідки, а не подальша зміна місця проживання, як на цьому помилково зосереджені доводи апеляційної скарги позивача, з посиланням на право вільного вибору місця проживання.

Крім того, посилання апелянта на те, що відповідно до відомостей, які наведені у листі Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області від 27.06.2019 № 120 а/з позивач дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В даному випадку, в апеляційній скарзі не міститься належного обґрунтування із зазначенням об`єктивних причин, які позбавили позивача можливості звернутися до Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області для надання інформації щодо місця проживання позивача ще під час розгляду справи в суді першої інстанції, а відтак суд апеляційної інстанції не приймає зазначений доказ до уваги.

Враховуючи те, що до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області надійшло подання від Управління Служби безпеки України в Житомирській області про скасування виданої Чаава Левану посвідки № НОМЕР_2 , відповідач на підставі вказаного подання у визначеному законом безальтернативному порядку, прийняв оскаржуване рішення та скасував видану позивачу посвідку на тимчасове проживання.

При цьому, наявні в матеріалах справи докази та покази свідків підтверджують обґрунтованість подання УСБУ в Житомирській області №57/3030 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Грузії ОСОБА_10 , у зв`язку з тим, що посвідку видано на підставі зазначення позивачем неправдивих відомостей.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відповідач, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, довів правомірність та обґрунтованість прийняття рішення №18 від 18.03.2019 про скасування посвідки на тимчасове проживання, а доводи апеляційної зазначеного висновку не спростовують.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 листопада 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.