Справа № 360/2501/19
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 листопада 2019 року СєвєродонецькСправа № 360/2501/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисельової Є.О.,

при секретарі судового засідання: Суховій Г.В.,

без участі представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Біловодського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області про визнання протиправним рішення та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач 1, ГУ ПФУ в Луганській області), Біловодського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області (далі - відповідач 2, Біловодське ОУПФУ Луганської області), в якому позивач просив суд:

- визнати неправомірним рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу викладені в рішенні Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області №6312/07-18 від 27.12.2018 року та визнати бездіяльність відповідача, щодо не поновлення його пенсії - протиправною та зобов`язати його вчинити певні дії;

- зобов`язати Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачу з 07.10.2009 відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів;

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, щодо передання заяви про поновлення виплати пенсії Позивачу до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області.

Ухвалою суду від 09 липня 2019 року відкрито провадження в справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження (т.с. 1 арк.спр.1-2).

Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. 08.10.2019 від представника позивача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційний номером 51698/2019 надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі (т.с. 3 арк.спр. 1-2).

Представник Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, просив розглянути справу без його участі (т.с. 2 арк.спр. 85-87).

Представник другого відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним, просив провести судове засідання без його участі, про що на адресу суду надав відповідне клопотання (т.с. 3 арк.спр.5).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов такого.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся через уповноваженого за нотаріально посвідченою довіреністю представника до Пенсійного Фонду України із апостильованою заявою від 02.02.2017 про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив поновити виплату пенсії з 10.04.1996 (т.с. 2 арк.спр.177-179).

Листом Пенсійного фонду України від 10.05.2018 за вих. № 4543/П-11 на адресу головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області направлено звернення ОСОБА_2 від 03.04.2017 щодо передачі заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії разом із копіями документів для розгляду по суті (т.с. 1 арк.спр.112).

Листом від 18.08.2017 № 9685/02-04 ГУ ПФУ в Луганській області представнику позивача були надані роз`яснення щодо порядку поновлення виплати раніше призначених пенсій та діяльності управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська (арк.спр.114).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 по справі № 812/1533/18, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018, адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсії - задоволено частково (т.с. 1 арк.спр.117-123).

Визнано протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в частині не розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.02.2017 про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 10.04.1996 по суті.

Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву від 02.02.2017 ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії з 10.04.1996 по суті із урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою від 27.11.2018 № 3623 про добровільне виконання судового рішення та надання розрахунків, в якому просив виконати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 у справі № 812/1533/18, поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком (т.с. 2 арк.спр.180-181).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 02.02.2017 про поновлення виплати пенсії з 10.04.1996 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 по справі № 812/1533/19, передано на розгляд Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області заяву позивача від 02.02.2017 із доданими до неї документами та заяву представника ОСОБА_1 № 3623 від 27.11.20018 про добровільне виконання судового рішення разом із нотаріально посвідченими копіями документів (т.с. 2 арк.спр.128-130).

Листом від 22.12.2018 № 6312/07-18 Біловодське ОУПФУ Луганської області повідомило представника позивача про те, що територіальними органами Пенсійного фонду України рішення про припинення виплати пенсії позивачеві не приймалось, управлінням до особистого звернення ОСОБА_1 за місцем реєстрації на території України у встановленому чинним законодавством порядку з подачею особисто відповідно заяви встановленого зразка та документів, не може бути прийнято рішення про призначення та поновлення її виплати (т.с. 2 арк.спр.165-166).

У свою чергу, матеріалами справи підтверджено, що Біловодським ОУПФУ Луганської області за рішенням ГУ ПФУ в Луганській області від 13.12.2018 № 17453/07 про повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 02.02.2017 розглянуто документи щодо поновлення виплати пенсії та прийнято рішення про поновлення/ відмову в поновлені пенсії від 26.12.2018 № 6251/03-17 (т.с. 2 арк.спр.162-163).

При цьому, як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд зобов`язати відповідача провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачу з 07.10.2009, шляхом призначення її відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Водночас, у клопотанні про поновлення строків звернення до суду представник позивача посилається на листи Пенсійних фондів України та те, що позивач отримав відмову відповідача від 13 грудня 2018 року у відповідь на його заяву про поновлення виплати пенсії. Позивач не міг знати, не знав і не повинен був знати, що відповідач незаконно відмовить у поновленні пенсії, починаючи з 07 жовтня 2009 року, тобто з дати прийняття рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009. Отже, на думку представника позивача, саме з моменту отримання відмови відповідача, ОСОБА_1 стало відомо про те, що його право на поновлення пенсії з 2009 року порушено, і саме з цього моменту у позивача виникло право на оскарження дій відповідача, та почав сплачувати встановлений статтею 122 КАС України шестимісячний строк, в межах якого і подано позов.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши норми діючого законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Положеннями ст. 51 Закону № 1058-ІV визначено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційним Судом України в рішенні № 25-рп/2009 зазначено, що оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

З огляду на вищевикладене та враховуючи прийняття Конституційним Судом України рішенням № 25-рп/2009, суд зазначає, що в даному випадку з дня набрання чинності вказаним рішенням Конституційного Суду України, тобто з 07 жовтня 2009 року, виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої зупинена на підставі положень Закону № 1058-ІV, а отже, саме з цього часу у пенсійних органів виник обов`язок відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Однак, в той же час, суд зазначає, що наявність обов`язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляє позивача необхідності захисту свого права та, як наслідок, після прийняття та опублікування вищевказаного рішення Конституційного Суду України та здійснення відповідачем відновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , останній повинен була дізнатися про порушення свого права, а отже саме з цієї дати розпочався відлік строку звернення до суду.

Вказана позиція суду узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 20 лютого 2018 у справі № 757/12134/14-а, в якій зазначено, що до вказаних правовідносин слід застосувати шестимісячний строк звернення до суду з дати звернення позивача до відповідного управління Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії.

Суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В той же час суд зауважує, що відповідно до положень частини 1 статті 123 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначені вище строки також діяли на момент виникнення спірних правовідносин та були передбачені статтями 99 та 100 КАС України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин - лютий 2017 року).

Положеннями пункту 1.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Під час розгляду справи 360/2501/19 судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся через уповноваженого за нотаріально посвідченою довіреністю представника до Пенсійного Фонду України із апостильованою заявою від 02.02.2017 про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив поновити виплату пенсії з 10.04.1996 (т.с. 2 арк.спр.177-179). Зазначене не заперечується відповідачами.

В клопотанні про поновлення строку звернення до суду з даним позовом позивач також посилається на те, що з заявою про поновлення пенсії вперше він звернулася до Пенсійного фонду України 02 лютого 2017 року. Вказані обставини також не заперечуються відповідачем.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що права позивача в даному випадку підлягають захисту з моменту звернення ОСОБА_1 із заявою до Пенсійного фонду України про поновлення пенсії від 02 лютого 2017 року.

Суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 238 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині зобов`язання Біловодського ОУПФУ Луганської області провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачу за період з 07.10.2009 по 01.02.2017 підлягають залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.122, 123, 240, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Біловодського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області про визнання протиправним рішення та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду в частині зобов`язання Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 за період з 07 жовтня 2009 року по 01 лютого 2017 року через пропуск строку звернення до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 11 листопада 2019 року.

Суддя Є.О. Кисельова