Справа № 300/2077/19
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2019 р. справа № 300/2077/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Микитин Н.М.,

при секретарі судового засідання Маковійчук С.М.,

за участю: представника позивача - Дирбавки Р . М .,

представника відповідача - Лисенчук О.С.,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Михайлюка Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Калуського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - акціонерне товариство "Оріана" про скасування постанови від 23.08.2019 та зобов`язання до вчинення дій, -, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулося до суду з адміністративним позовом до Калуського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про скасування постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 23.08.2019 та зобов`язання звернути стягнення на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_1 в "Укрексімбанку" МФО 322313, який належить АТ "Оріана".

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.08.2019 заступником начальника Калуського міськрайонного відділу ДВС винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 0940/1631/18 на підставі пункту 12 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", а саме включення АТ "Оріана" до переліку об`єктів великої приватизації державної власності. Однак, на думку представника позивача, борг вказаний у виконавчому листі № 0940/1631/18 щодо стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових та наукових пенсій є поточним, а отже зупинення вчинення виконавчих дій порушує право головного управління ПФУ на виконання судового рішення та стягнення за цим рішенням боргу за рахунок коштів боржника. В зв`язку із наведеним постанова про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 0940/1631/18 виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 10.12.2018 є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду з даним позовом та відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначеними статтями 268, 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, залучено акціонерне товариство "Оріана", як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (а.с.1-4).

Відповідач скористався правом на подання відзиву у встановлений судом строк, який надійшов на адресу суду 01.11.2019. Відповідно до відзиву представник відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, з огляду на те, що оскаржувана постанова прийнята в порядку та в спосіб, визначений Законом України "Про виконавче провадження", оскільки згідно з Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" від 18.01.2018 відбувається приватизація АТ "Оріана". Зазначив, що стягнення даного виду боргу згідно Закону України "Про виконавче провадження" здійснюється в загальному порядку без визначення пріоритетності, оскільки не є заробітною платою та не підпадає під дію Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". В зв`язку із наведеним, просить відмовити у задоволення позовних вимог.(а.с.40-43).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив заявлені вимоги задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила. Зазначила, що позивач є кредитором за поточними зобов`язаннями, а не поточним кредитором, відповідно відсутні підстави до застосування абзацу третього ст. 4-3 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" від 18.01.2018 №2269-VIII.

В судовому засіданні представник третьої особи скористався правом подання письмових пояснень, та звернув увагу суду на те, що зупинення виконавчого провадження в даному випадку є відтермінуванням стягнення заборгованості в часі до закінчення процедури приватизації. Вважає, що позивач був поточним кредитором у період провадження справи про банкрутство господарським судом Івано-Франківської області, однак після прийняття 11.06.2018 ухвали суду про припинення провадження у справі про банкрутство не є таким, а заборгованість АТ «Оріана» перед позивачем як кредитором є поточною. Просив відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступне.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 № 0940/1631/18, яке набрало законної сили 04.12.2018, стягнуто з ВАТ "Оріана" на користь Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових та наукових пенсій за період з 01.07.2018 по 31.08.2018 в розмірі 3 626 384,12 грн (http://reyestr.court.gov.ua/Review/77758944).

Заступником начальника відділу Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській Лисенчук О. С. 18.12.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57937452 з примусового виконання виконавчого листа № 0940/1631/18 від 10.12.2018 виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом (а.с.13-14).

18.12.2018 відповідачем прийнято постанову про приєднання вищевказаного виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 53432815.

Постановою державного виконавця від 23.08.2019 прийнятою в межах виконавчого провадження ВП №57937452 зупинено вчинення виконавчих дій, на підставі пункту 12 частини 1 статті 34, статтею 35 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із включенням АТ "Оріана" до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягає приватизації.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 № 0940/1631/18 замінено стягувача у виконавчому провадженні №57937452 - Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (http://reyestr.court.gov.ua/Review/84289994).

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 19.09.2019 подано скаргу начальнику Калуського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в порядку ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження", згідно якої просив скасувати постанову від 23.08.2019 та зобов`язати провести дії в порядку встановленому Законом України "Про виконавче провадження" однак, станом на дату звернення до суду позивача не повідомлено про результати її розгляду.

25.09.2019 представником позивача проведено ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа 0940/1631/18 виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 10.12.2018, в ході чого встановлено, що відповідачем виконавчі дії, окрім винесеним постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про зупинення вчинення виконавчих дій не вчинялись про, що складено відповідну довідку.

Вважаючи постанову відповідача від 23.08.2019 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 0940/1631/18 протиправною позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і відповідних відносин.

Спірні питання врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" від 18.01.2018 N 2269-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статті 2 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII).

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено статтею 34 Закону № 1404-VIII, відповідно до пункту 12 частини 1 якої виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Наведені зміни були внесені в статтю 34 Закону № 1404-VIII Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" від 18.01.2018 N 2269-VIII (далі Закон N2269-VIII), який набрав чинності з 07.03.2018 року.

Частиною 1 статті 3 Закону N 2269-VIII визначено, що законодавство України про приватизацію складається з цього Закону, інших законодавчих актів. Галузеві особливості приватизації об`єктів державної власності можуть встановлюватися виключно законами.

Відповідно до частини 3 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" до об`єктів великої приватизації належать об`єкти державної або комунальної власності (єдині майнові комплекси державних підприємств та пакети акцій (часток) суб`єктів господарювання, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі), вартість активів яких згідно з даними фінансової звітності за останній звітний рік перевищує 250 мільйонів гривень.

Наказом Фонду державного майна України №769 від 08.06.2018 прийнято рішення про приватизацію державного пакета акцій розміром 99,9988% статутного капіталу АТ "Оріана".

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2018 припинено провадження у справі №Б-7-11/283-13/143-23/19 про банкрутство АТ "Оріана".

Як встановлено судом, підставою для зупинення виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого провадження ВП№ 57937452 є розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 року № 358-р Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році, яке знаходиться у відкритому доступі (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/358-2018-%D1%80). До вказаного переліку увійшло ВАТ "Оріана" (на сьогодні АТ "Оріана"). А також, аналогічне розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 №36-р "Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності" щодо приватизації у 2019 році.

Проте суд вважає, таку підставу відповідача необгрунтованою, оскільки пунктом 10 Розділу V Законому України "Про приватизацію державного і комунального майна" від 18.01.2018 №2269-VIII внесено зміни в розділ X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - пункт 10 Розділу V Прикінцевих та Перехідних положень Закону №2269-VIII) такого змісту:

4-2. Справи про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж на 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, не порушуються до завершення приватизації.

4-3. Провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення суми тощо.

Зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Таким чином, положення пункту 12 частини 1 статті 34 Закону № 1404-VIII слід застосовувати з урахуванням особливостей приватизації підприємств, встановлених Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" від 18.01.2018 N 2269-VIII, а тому лише факт включення третьої особи (АТ «Оріана») до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації, не є безумовною підставою для зупинення виконавчого провадження.

Відтак, із системного аналізу пункт 10 Розділу V Прикінцевих та Перехідних положень Закону №2269-VIII випливає, що після припинення провадження у справі про банкрутство а саме 11.06.2018, дії щодо заборони стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або позасудовому порядку відповідно до законодавства, не поширюються на вимоги поточних кредиторів, визначених у справі про банкрутство боржників, якими є державні підприємства, щодо яких прийнято рішення про приватизацію.

Одночасно суд зазначає, що згідно положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", поточні кредитори це кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Сторони в судовому засіданні не заперечили, що позивача, як правонаступника Калуського об`єднаного управління пенсійного фонду України, під час провадження справи про банкрутство ВАТ "Оріана" включено до реєстру поточних кредиторів, відтак наведена обставина не підлягає доказуванню в силу вимог ч. 1 ст. 78 КАС України.

Крім того, ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 20.09.2017 № Б-7-11/283-13/143-23/19 у справі про банкрутство ВАТ "Оріана" було замінено кредитора ВАТ "Оріана" УПФ України в м.Калуші та Калуському районі на Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/69151262).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки Головне управління Пенсійного фонду України є поточним кредитором перед АТ "Оріана", а заборгованість по невідшкодованих витратах на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах за період з 01.07.2018 року по 31.08.2018 року є вимогою такого кредитора, яка підпадає під дію абзацу п`ятий пункту 10 Розділу V Прикінцевих та Перехідних положень Закону №2269-VIII, відтак у державного виконавця були відсутні підстави до винесення оскаржуваної постанови про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 0940/1631/18.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що ст. 35 Закону № 1404-VIII не містить винятків та обмежень щодо зупинення вчинення виконавчих дій з підстав включення державних підприємств до переліку об`єктів малої та великої приватизації, однак такі застереження і обмеження встановлює абзац п`ятий пункту 10 Розділу V Прикінцевих та Перехідних положень Закону №2269-VIII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), яким слід керуватися відповідачу при вчинені виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 0940/1631/18.

Також, суд констатує, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 № 300/1217/19, яке набрало законної сили 16.07.2019, визнано бездіяльність Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області щодо стягнення з АТ "Оріана" за виконавчими листами суду поточних боргів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправною. Зобов`язано Калуський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" вчинити всі дії по стягненню за виконавчими листами суду з АТ "Оріана" поточних боргів в користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Посилання відповідача на належне виконання вищезазначеного рішення, шляхом прийняття оскаржуваної постанови від 23.08.2019 про зупинення вчинення виконавчих дій є безпідставне, оскільки така дія прямо суперечить висновкам суду наведеним у мотивувальній частині рішення суду від 05.07.2019 № 300/1217/19, що є неприпустимим.

Так, згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Суд звертає увагу відповідача на те, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом( ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

В силу приписів статті 19 Конституції України, статті 1 Закону № 1404-VIII державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України "Про виконавче провадження", а й відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Частиною другою статті 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

При цьому, за приписами частини другої статті 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В зв`язку із вищенаведеним, суд дійшов висновку що оскаржувана постанова від 23.08.2019 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №57937452 є протиправною, та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Калуського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області звернути стягнення на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_1 в "Укрексімбанку" МФО 322313, який належить АТ "Оріана", суд зазначає наступне.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 № 0940/1631/18 задоволено позов Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та стягнуто з ВАТ "Оріана" на користь Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області 3 626 384 грн. 12 коп. невідшкодованих витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах за період з 01.07.2018 року по 31.08.2018 року.

На виконання вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист № 0940/1630/18 від 10.12.2018.

За своєю правовою природою, згідно норм Закону України "Про виконавче провадження", відповідні повноваження відповідача з примусового виконання рішення суду № 0940/1630/18 є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акту.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовна вимога зобов`язання Калуського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області звернути стягнення на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_1 в "Укрексімбанку" МФО 322313, який належить АТ "Оріана", з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, є такою, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Крім того, зазначена позовна вимога про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо стягнення з рахунку третьої особи коштів на виконання рішення суду у справі № 0940/1630/18 є фактично встановленням способу виконання рішення суду у такій справі, процедуру розгляду якої в межах вищезазначеної справи регламентує ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом скасування постанови заступника начальника Калуського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 23.08.2019 про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №57937452 з примусового виконання виконавчого листа №0940/1631/18 виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 10.12.2018.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для стягнення судового збору з відповідача.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову заступника начальника Калуського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 23.08.2019 про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №57937452 з примусового виконання виконавчого листа №0940/1631/18 виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 10.12.2018.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018);

відповідач - Калуський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (, пр-т. Л.Українки, 1, м. Калуш, 77300);

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - акціонерне товариство "Оріана" (, вул. Євшана, 9, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300).

Суддя Микитин Н.М.