Справа № 140/957/19
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
08 листопада 2019 року ЛуцькСправа № 140/957/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Смокович В.І.,
розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "МЕГА ТОН" до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про скасування податкових повідомлень-рішень,
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року позов Приватного підприємства "МЕГА ТОН" до Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкових повідомлень-рішень задоволено; визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 28 січня 2019 року № ; визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 28 січня 2019 року № ; стягнуто на користь Приватного підприємства "МЕГА ТОН" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір у сумі 3 842 грн (арк. спр. 56-58, 82-86).

Представник позивача адвокат Осадовський Роман Едуардович 01 листопада 2019 року звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у даній адміністративній справі, яким вирішити питання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 4 000 грн, яке не було вирішене при ухваленні рішення 15 травня 2019 року (арк. спр. 91-92).

Розгляд заяви представника ПП "МЕГА ТОН" суд призначив на 11:20 год. 08 листопада 2019 року; учасникам справи надіслано повістки про виклик до суду в адміністративній справі, отримання яких підтверджено (арк. спр. 95-100).

У поданому запереченні від 07 листопада 2019 року представник відповідача просив відмовити в стягненні з ГУ ДФС у Волинській області витрат на оплату правничої допомоги адвоката з тих підстав, що адвокатом не надано доказів ведення Книги обліку доходів та витрат; не обґрунтовано вартість години роботи адвоката; у детальному описі робіт до договору про надання правової допомоги ряд послуг повторюються, а виконання деяких із них не потребує спеціальних професійних навиків.

Керуючись наведеним представник відповіла вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу завищеним і не обґрунтованим належними доказами; просить у їх стягненні відмовити (арк. спр. 101-102).

У судове засідання учасники справи не прибули, хоча належно були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Як визначено частиною третьою статті 252 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вирішення заяви з урахуванням вимог частини дев`ятої статті 205, частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з огляду на наступне.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Як убачається із матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Осадовським Р.Є. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 14 липня 2017 року № 934) на підставі договору від 01 лютого 2019 року № 6.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представник додав договір про надання правової допомоги від 01 лютого 2019 року, укладений між ПП «МЕГА ТОН» як довірителем та адвокатом Осадовським Р.Е. як повіреним, додаткової угоди до нього від 01 лютого 2019 року, а також ордер серії ВЛ № 000,033881 від 28 березня 2019 року, предметом яких є надання правової допомоги, яка пов`язана зі наданням довірителю консультацій та юридичних послуг щодо захисту інтересів останнього перед, зокрема, ДФС у адміністративних судах; представлення його інтересів у Волинському окружному адміністративному суді з приводу оскарження податкових повідомлень-рішень від 28 січня 2019 року №, № (арк. спр. 26, 27, 30).

Відповідно до детального опису (арк. спр. 28) за договором про надання правової допомоги № 6 від 01 лютого 2019 року вартість послуг становить 4 000 грн, час, витрачений адвокатом 63 години, а у дану суму гонорару включено:

1) проведення аналізу документів та вивчення ситуації на підприємстві з приводу оскаржених податкових повідомлень-рішень (8 год.);

2) консультації, пов`язані із розглядом справи та опрацюванням нормативної бази (3 год.);

3) формування та опрацювання документів, необхідних для розгляду справи (6 год.);

4) складання позовної заяви та виготовлення додатків до неї (12 год.);

5) складення процесуальних документів (2 год.);

6) представництво інтересів у суді першої інстанції (як правило 2 засідання, 6 год.);

7) підготовка процесуальних документів для отримання рішення та його виконання у разі задоволення позову (2 год.);

8) у разі задоволення позову, супровід виконання рішення суду щодо внесення відповідних коригувань особового рахунку платника та повернення судових витрат, пов`язаних із розглядом даної справи; підготовка процесуальних документів для виконання рішення суду, зокрема заяв до органів казначейства (4 год.);

9) складення апеляційної скарги та (або) відзиву на апеляційну скаргу, супровід справи у суду апеляційної інстанції (20 год.)

Отже, загальний розмір гонорару склав 4 000 грн, який згідно із платіжним дорученням № 2890 від 25 березня 2019 року підприємство сплатило на рахунок адвоката (арк. спр. 29).

Суд констатує, що ухвалою від 08 квітня 2019 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частин другої, четвертої статті 262 КАС України дану справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників, оскільки дана адміністративна справа є справою незначної складності (характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, а також інші обставини, які мають значення для вирішення справи, не вимагають проведення підготовчого провадження).

При цьому, оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями (у даному провадженні) донарахування штрафних санкцій проведено за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкового зобов`язання по податку на додану вартість протягом граничних строків, однак розбіжностей між сторонами справи щодо сум податкового зобов`язання по податку на додану вартість не виникало, оскільки правову оцінку таким нарахуванням надано за результатами судового розгляду іншої адміністративної справи, а відтак, предметом доказування було виключно правове застосування штрафних санкцій до позивача за сплату узгоджених сум податкового зобов`язання.

Наведене свідчить, що об`єми наданих робіт, в тому числі: 8 год. на проведення аналізу документів та вивчення ситуації на підприємстві з приводу оскаржених податкових повідомлень-рішень; 3 год. на консультації, пов`язані із розглядом справи та опрацюванням нормативної бази; 6 год. на формування та опрацювання документів, необхідних для розгляду справи; 12 год. на складання позовної заяви та виготовлення додатків до неї не відповідають складності справи та за належної компетенції представника позивача є завищеними.

При цьому, суд також зазначає, що згідно із даними системи «Діловодство спеціалізованого суду» та протоколів судових засідань від 06 травня 2019 року, від 15 травня 2019 року (арк. спр. 51, 54), загальна тривалість двох судових засідань у даній справі під час її розгляду судом першої інстанції становить 58 хвилин.

А отже, доводи представника позивача щодо надання ПП «МЕГА ТОН» послуг щодо представництва інтересів у суді першої інстанції у 2 засіданнях протягом 6 год. не відповідають дійсним обставинам та спростовані відповідними доказами.

Окрім того, суд звертає увагу, що послуги адвоката у частині супроводу виконання рішення суду щодо внесення відповідних коригувань особового рахунку платника та повернення судових витрат, пов`язаних із розглядом даної справи; підготовка процесуальних документів для виконання рішення суду, зокрема заяв до органів казначейства (4 год.); складення апеляційної скарги та (або) відзиву на апеляційну скаргу, супровід справи у суду апеляційної інстанції (20 год.) не стосуються предмета спору (резолютивна частина судового рішення не містить зобов`язання відповідача щодо коригувань особового рахунку платника); витрати на супровід справи у суді апеляційної інстанції є відмінними від витрат у суді першої інстанції, а їх відшкодування може бути здійснене із дотриманням частини сьомої статті 139 КАС України.

Таким чином, на переконання суду, розрахунок витрат на правову допомогу, який міститься в детальному описі робіт, є необґрунтованим, неспівмірним із затраченим часом та обсягом наданих адвокатом послуг.

Водночас, суд критично оцінює доводи відповідачів щодо необхідності доведення відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат. При цьому, суд керується тим, що предметом дослідження є фактичне понесення витрат на правову допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі. Облік отриманих доходів адвокатом та в подальшому його оподаткування не є предметом спору.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суд від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17 від 01 жовтня 2018 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу в даній справі до 1 500 грн, а відтак, решту витрат на вказану допомогу повинен понести позивач.

Керуючись статтями 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код юридичної особи 39400859) на користь Приватного підприємства МЕГА ТОН (Волинська область, Ківерцівський район, село Дачне, вулиця Залізнична, 7, ідентифікаційний код юридичної особи 37029340) витрат на правничу допомогу у сумі 1 500 грн (одна тисяча п`ятсот грн).

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного додаткового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повне додаткове судове рішення виготовлене 08 листопада 2019 року.