Справа № 280/4538/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 листопада 2019 року Справа № 280/4538/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Півоварової В.П., розглянувши у письмовому провадженні в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; )

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, Управління), в якому просить суд зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати йому пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії у 2019 році з 2 січня 2019 року з урахуванням різниці, що була виплачена раніше.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з 29.06.1999 отримував пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У зв`язку з досягненням 60-річного віку, з метою реалізації свого права на призначення пенсії за віком, 02.01.2019 позивач звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На момент звернення за призначенням пенсії за віком показник середньої заробітної плати за три попередні календарні роки ще не був встановлений, однак у подальшому, після його встановлення перерахунок не був проведений. У відповідь на запит позивача щодо причин не проведення перерахунку призначеної пенсії, Управління повідомило, що при переведенні з одного виду пенсії на інший враховується показник середньої заробітної плати, який був застосований під час призначення попереднього виду пенсії. Позивач вважає таку позицію безпідставною, оскільки для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовується інша база - розмір грошового забезпечення за відповідною посадою. Крім того, вважає, що право на пенсію за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виникло у нього вперше.

Ухвалою суду від 23.09.2019 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду оригіналу або належним чином засвідченої копії ордеру на надання правової допомоги в Запорізькому окружному адміністративному суді.

Ухвалою суду від 07.10.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи відповідно до ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою суду від 07.10.2019 витребувано від Управління копії матеріалів пенсійної справи позивача.

На виконання вимог ухвали суду від 07.10.2019 про витребування доказів Управління надало копію пенсійної справи ОСОБА_1 (вх.№43457 від 21.10.2019).

25.10.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№44370), у якому висловлює свою незгоду із заявленими позовними вимогами та з посиланням на ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначає, що при здійсненні у січні 2019 року перерахунку призначеної позивачу пенсії у зв`язку зі зміною її виду було застосовано показник заробітної плати, що передував року первинного звернення за призначенням пенсії (2014-2016). Враховуючи наведене, вважає, що при обчисленні пенсії позивача відсутні підстави для застосування показника заробітної плати за 2016-2018 роки. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

На підставі заяв по суті справи та наданих сторонами письмових доказів судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 з 29.06.1999 отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вказані обставини визнаються сторонами.

02.01.2019 позивач подав заяву до Управління про призначення/перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.12).

Рішенням відповідача №39 від 22.01.2019 проведено перерахунок призначеної позивачу пенсії з 02.01.2019 у зв`язку з переходом з одного виду пенсії на інший (а.с.13).

У відповідь на адвокатський запит, поданий в інтересах позивача 04.07.2019, Управління направило відповідь від 11.07.2019 №132/02, в якій повідомило, що 02.01.2019 пенсія позивача була перерахована з пенсії за вислугу років та пенсію за віком, а не первинне призначення пенсії, тому підстави для обчислення пенсії із застосування середньої заробітної плати за три календарні роки 2016-2018 відсутні. Також зазначено, що розмір пенсії позивача розрахований із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 і 2016 роки (а.с.11).

Позивач не погоджується з такою позицією Управління та вважає, що при обрахунку призначеної йому у січня 2019 року пенсії за віком відповідач повинен був застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016-2018 роки, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з такого.

За змістом статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (який на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років мав назву Закон України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ») особам, які мають право на пенсію за цим законом, одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Частиною 1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відповідно до цього закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах позивач з 1999 року отримував пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На відміну від пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при призначенні пенсії за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується, адже передбачені інші умови і порядок призначення та обчислення пенсії, зокрема, пенсія за вислугу років визначається у процентному співвідношенні (залежно від вислуги) до розміру відповідних сум грошового забезпечення (що визначається статтею 13 цього Закону). При цьому, показник середньої заробітної плати при визначенні грошового забезпечення для обчислення такої пенсії не застосовується.

Враховуючи, що до 02.01.2019 позивач отримував пенсію за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», при її розрахунку показник середньої заробітної плати не застосовувався в силу вимог цього Закону.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що 02.01.2019 позивач звернувся до відповідача за призначенням іншого виду пенсії на підставі іншого закону, а не за переведенням з одного виду пенсії на інший у відповідності до ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на що посилається відповідач.

Враховуючи те, що пенсія позивачу згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначалась вперше, отже для її розміру мали застосовуватися формули, які використовуються при призначенні пенсії вперше за цим законом, а не формули, які використовуються при переході з одного виду пенсії, призначеної за цим законом, на інший.

Таким чином, при обрахунку пенсії за віком позивача відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач повинен був застосувати показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016, 2017 та 2018 роки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що при розрахунку пенсії ОСОБА_1 Управління протиправно не врахувало показник середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки.

Аналогічним чином застосовано вищенаведені норми права Верховним Судом, зокрема, у постанові від 15 серпня 2019 року в справі №521/9597/17, у постанові від 03.10.2018 в справі №428/450/17.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з дати подання відповідної заяви, з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2016-2018 роки.

При цьому суд звертає увагу, що згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: - визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; - визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; - визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; - встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; - прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

З наведеного вбачається, що завданням судочинства є захист прав та інтересів осіб від порушень, що вже відбулися, водночас суд не наділений повноваженнями зобов`язувати суб`єкта владних повноважень вчиняти певні дії у майбутньому, у зв`язку з чим в частини позовних вимог про зобов`язання відповідача виплачувати перераховану пенсію, які спрямовані на майбутнє, необхідно відмовити.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги, з урахуванням висновку суду про належний спосіб захисту порушеного права, знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати з 02 січня 2019 року ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2016-2018 роки, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 06.11.2019.

Суддя М.О. Семененко