Справа № 280/4163/19
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 листопада 2019 року (о 17 год. 45 хв.)Справа № 280/4163/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо переведення позивача з пенсії по втраті годувальника на пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014-2016 роки;

зобов`язати відповідача призначити з 12.06.2019 пенсію за віком і здійснити розрахунок пенсії з 12.06.2019 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016 -2018 роки.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що позивачу з 01.06.2010 призначено пенсію в разі втрати годувальника згідно зі ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 12.06.2019 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. При цьому, при розрахунку пенсії відповідачем неправомірно застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2014-2016 роки. 19 липня 2019 року позивачем подано звернення з вимогою призначити з 12.06.2019 року за віком і здійснити розрахунок пенсії з 12.06.2019 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016-2018 роки та виплатити суму недоплаченої пенсії. Однак, згідно відповіді від 29.07.2019 № 21/В-1 Дніпровського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя ГУ ПФУ в Запорізькій області, оскільки з 01.06.2010 позивачу призначена пенсія в разі втрати годувальника, у випадку позивача проводиться перерахунок з пенсії в разі втрати годувальника на пенсію за віком, а не первинне призначення пенсії, тому підстав для призначення пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016-2018, немає. Позивач зауважує, що за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернулася вперше 12.06.2019 та не зверталася до управління із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а просила призначити пенсію, тобто мало місце призначення пенсії, а не переведення із одного виду пенсії на інший в межах одного закону. Ураховуючи викладене просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 13.09.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні 15.10.2019. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

30.09.2019 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 40486), в якому зазначає, що позивач з 01.06.2010 знаходилася на обліку та отримувала пенсію у відповідача. Первинно позивачу була призначена пенсія по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262). Відповідно до атестату відповідача від 13.06.2019 № 459 про зняття з обліку, позивач отримувала пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 01.06.2010 по 30.06.2019. Досягнувши пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у червні 2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою від 12.06.2019 про перехід на інший вид пенсії, а саме не пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Перерахунок пенсії проведено відповідачем з 12.06.2019 у відповідності до частини 3 статті 45 Закону № 1058 з дня подання позивачем відповідної заяви. При проведенні перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною виду пенсії позивачу був застосований показник середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки - 4404,35 грн., оскільки відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Відповідачем з 12.06.2019 переведено позивача на пенсію за віком. Чинне законодавство України не передбачає можливості призначення пенсії більше одного разу. Вимоги позивача, щодо перерахунку її пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки не можуть бути задоволені, оскільки відповідно до заяви позивача від 12.06.2019 їй проведено перерахунок пенсії за нормами ч. З статті 45 Закону №1058, а не первинне призначення пенсії. Позивачу було первинно призначено пенсію з 01.06.2010. Оскільки, позивачу вже призначено пенсію з 01.06.2010, вимоги позивача, щодо перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки не можуть бути задоволені, оскільки відповідно до заяви позивача від 12.06.2019 їй проведено перерахунок пенсії за нормами ч. 3 статті 45 Закону №1058, а не первинне призначення пенсії. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, ОСОБА_1 з 01.06.2010 призначено пенсію пенсія у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 12.06.2019 позивачу за її заявою було призначено та виплачується інший вид пенсії пенсію за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

24.06.2019 позивач звернулась до відповідача із заявою щодо перерахування пенсії за віком з 12.06.2019 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016-2018 роки та виплатити суму недоплаченої пенсії.

Листом від 26.06.2019 №2/В-1 Дніпровський відділ обслуговування громадян м.Запоріжжя ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомив позивача, що оскільки з 01.06.2010 була призначена пенсія в разі втрати годувальника, у випадку позивача проводиться перерахунок з пенсії в разі втрати годувальника на пенсію за віком, а не первинне призначення пенсії, тому підстав для призначення пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016-2018 року, про що позивач зазначаєте у своєму зверненні, немає (а.с.11).

Разом з цим, листом від 16.08.2019 № 1731/В-9 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило позивача, що за документами пенсійної справи з 01.06.2010 по 30.06.2019 позивач отримувала пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон 2262). На підставі особистої заяви позивача, з 12 червня 2019 року позивача переведено на пенсію за віком згідно Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058). Таким чином, при переведенні з пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону № 2262 на пенсію за віком згідно із Законом № 1058 застосовується показник середньої заробітної плати (доходу), що враховувався для обчислення пенсії відповідно до Закону № 1058 в році, в якому заявник звернувся за призначенням пенсії відповідно до Закону № 2262, а не показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. За документами пенсійної справи позивач отримуєте пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, з урахуванням страхового стажу 36 р. 9 міс. 13 дн. (коефіцієнт страхового стажу - 0,36750) та із заробітної плати 16793,30 грн. (середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки - 4404,35 х 3,81289) за період роботи з 01.07.2000 по 31.07.2014 на підставі даних персоніфікованого обліку (а.с.13-14).

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернулася до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №1058-ІV).

Згідно зі статтею 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із статтею 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства слідує, що ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV. Однак, у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, слід дійти висновку щодо неправомірності застосування відповідачем частини 3 статті 45 Закону №1058-ІV до спірних правовідносин.

Верховний Суд України у постанові від 9 червня 2015 року (справа № 21-550а15) та Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року (справа № К/9901/1071/17), від 20 вересня 2018 року (справа № 172/1359/16-а (2-а/172/21/16) висловили свою позицію стосовно того, що при переведенні з пенсії призначеної згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду висловленій зокрема у постанові від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а, постанові від 14 лютого 2018 року (справа № 465/5246/17), постанові від 23 жовтня 2018 у справі № 334/2653/17, постанові від 13 грудня 2018 у справі № 185/860/17, постанові від 06 лютого 2019 року у справі №333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом № 1058-IV.

Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернулась вперше 12 червня 2019 року, відтак відповідач мав призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 та 2018 роки, однак ним неправомірно застосовано розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України). Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії по втраті годувальника на пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 з 12.06.2019 пенсію за віком та здійснити розрахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016-2018 роки, з 12.06.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 11.11.2019.

Суддя Ю.В. Калашник