Справа № 280/4499/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року Справа № 280/4499/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охоронною земель у Бердянському, Приазовському, Приморському, Чернігівському районах та м. Бердянську Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Сквірської Яни Євгенівни, про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» (далі позивач, СВК «Агрофірма «Україна») до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охоронною земель у Бердянському, Приазовському, Приморському, Чернігівському районах та м. Бердянську Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Сквірської Я.Є. щодо проведення перевірки, за результатами якої складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 26.04.2018 №121/0/92-18-ДК/525/АП/09/01/-18.

Ухвалою суду від 18.09.2019 відкрито спрощене провадження у справі, розгляд справи призначено без виклику/повідомлення представників сторін. Також, зазначеною ухвалою суду до участі у справі залучено другого відповідача - державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охоронною земель у Бердянському, Приазовському, Приморському, Чернігівському районах та м. Бердянську Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Сквірську Яну Євгенівну (далі відповідач 2, державний інспектор Сквірська Я.Є.).

Ухвалами суду від 17.10.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи з викликом сторін, а також відмовлено у залученні до участі у справі третіх осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачами було порушено вимоги чинного законодавства України щодо проведення перевірки, за результатами якої складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 26.04.2018 №121/0/92-18-ДК/525/АП/09/01/-18. Так, позивач зазначає, що він на законних підставах використовує земельні ділянки щодо яких державним інспектором Сквірською Я.Є. було проведено перевірку, на підставі укладених договорів з Приазовською районною державною адміністрацією. Позивач зазначає, що відповідачами під час вчинення дій по проведенню перевірки було грубо порушено вимоги Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки у відповідача не було жодних правових підстав для проведення позапланового заходу у сфері державного нагляду (контролю), а також було відсутнє погодження центрального органу виконавчої влади на проведення такого позапланового заходу. Також, позивач посилається на те, ані наказ про призначення позапланового заходу, ані Акт перевірки не містили відомостей щодо суб`єкта господарювання, що перевірявся, а позивачу не надавали наказ про проведення перевірки та направлення на проведення позапланового заходу. Крім того, позивач вказував на те, що сам акт перевірки не відповідав встановленим чинним законодавством України приписам, а також взагалі не був вручений СВК «Агрофірма «України».

Крім того, позивач вказував на те, що у державного інспектора при проведенні перевірки та складанні Акту перевірки, були відсутні документи, в тому числі щодо договірних відносин сторін, а відтак перевірка проводилась без будь-яких документів на які посилається інспектор. Крім того, інспектор в Акті перевірки посилається на документи, які не були надані для її проведення, також відсутні докази щодо витребування відповідачем цих документів у осіб, якими вони винесені (укладені). Зазначає, що висновки викладені в Акті перевірки є однобокими, безпідставними та такими, що не підтверджені документально. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ГУ Держгеокадасту у Запорізькій області проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень зазначає, що відповідачами не було порушено прав та інтересів позивача під час проведення перевірки земельних ділянок, які перебувають у його користуванні, а також дотримано положень чинного законодавства України. Так, відповідач зазначає, що право на проведення такої перевірки прямо надано відповідачу Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», відповідно до якого відповідач має право безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у користуванні юридичних та фізичних осіб, а також складати акти перевірок.

Також, відповідач вказував на безпідставність посилання позивача на Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини є саме Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель». Крім того, відповідач вказував на те, що здійснюючи перевірку дотримання вимог земельного законодавства, Головне управління не перевіряло господарську діяльність СВК «Агрофірма «Україна». Крім того, відповідач вказував на те, що акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою обставин, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, та відповідно не є актом індивідуальної дії в розумінні КАС України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від відповідача 2 до суду відзиву на позовну заяву не надходило.

Суд, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 20.03.2018 на адресу ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області надійшов лист прокуратури Запорізької області, в якому Управлінню запропоновано поінформувати прокуратуру області про те, чи були предметом перевірок посадових осіб ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області факти самовільного використання ФГ «Південь» та СВК «Агрофірма «Україна» земельних ділянок комунальної власності з кадастровими номерами: :02:001:0062; :02:001:0063; :02:001:0064; :02:001:0065; :02:001:0066; :02:001:0067; :02:001:0068; :01:002:0040; :01:002:0041; :01:002:0043; :01:002:0044 (а.с.123).

04 квітня 2018 року ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області видано наказ №121-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності», в якому наказано здійснити державний контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства стосовно земельних ділянок, як об`єкта перевірки, які розташовані на території Воскресенівської сільської ради Приазовського району, а саме з кадастровими номерами :02:001:0062; :02:001:0063; :02:001:0064; :02:001:0065; :02:001:0066; :02:001:0067; :02:001:0068; :01:002:0040; :01:002:0041; :01:002:0043; :01:002:0044 (а.с.121-122).

26 квітня 2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охоронною земель у Бердянському, Приазовському, Приморському, Чернігівському районах та м.Бердянську Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Сквірською Яною Євгенівною, за результатами проведеної перевірки з питання дотримання вимог земельного законодавства стосовно земельних ділянок, як об`єктів перевірки, які розташовані на території Воскресенської сільської ради Приазовського району, площею 6,4000 га кожна з кадастровими номерами :01:002:0040, :01:002:0041; :01:002:0043; :01:002:0044, складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки №121/0/92-18-ДК/525/АП/09/01-18.

Позивач, не погодившись зазначеними діями відповідачів щодо проведення перевірки, звернувся з даним позовом до суду.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 15-2 Земельного кодексу України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності…

Статтею 188 Земельного кодексу України передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Суд зазначає, що Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля (далі Закон №963-IV).

Згідно статті 1 Закону №963-IV, охорона земель - система правових, організаційних, економічних, технологічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Статтею 2 Закону №963-IV передбачено, що основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є: забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони та раціонального використання земель; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення; забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами стандартів і нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршенню стану рослинного і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів.

Відповідно до статті 4 Закону №963-IV, об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно статті 9 Закону №963-IV, державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом, серед іншого, проведення перевірок.

Статтею 10 Закону №963-IV, державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, серед іншого: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області в межах наданої компетенції та у відповідності до положень чинного законодавства України проведено захід державного контролю за використанням та охороною земель щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:0040, :01:002:0041; :01:002:0043; :01:002:0044.

Як вбачається з позовної заяви, позивач, як на підставу протиправності дій відповідача посилається на норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», однак з аналізу Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» вбачається, що зазначений нормативно-правовий акт стосується безпосередньо сфери господарської діяльності суб`єктів господарювання та жодним чином не стосуються заходів державного контролю за використанням та охороною земель, що є предметом спірних правовідносин.

Посилання позивача на відсутність в оскаржуваних актах перевірки виду її проведення (планова чи позапланова), без письмового завчасного повідомлення про її проведення позивача, що закріплено у Законі України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» є необґрунтованими, оскільки під час перевірки відповідач не керувався вищезазначеним нормативно-правовим актом, а керувався безпосередньо положеннями Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права викладена в постановах ВЕРХОВНОГО СУДУ від 13.09.2019 у справі №826/11708/17, від 21.08.2019 у справі №826/12524/18, яка враховується під час прийняття рішення у даній справі.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу і на ту обставину, що аналіз вищенаведеного надає підстави для висновку проте, що оскаржувані дії направлені відповідачем на виконання покладених на нього повноважень у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та жодним чином не створює, не змінює та не припиняє для позивача права й обов`язки у сфері земельних відносин.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В свою чергу, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист…

Відтак завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Однак, порушення вимог Закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №802/2678/15-а, яка враховується судом під час ухвалення рішення у даній справі.

Разом з тим, в даному випадку, під час розгляду адміністративної справи не встановлено порушення прав та законних інтересів позивача, які підлягають судовому захисту, відсутні позовні вимоги які могли б сприяти відновленню порушеного права, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що в акті перевірки державним інспектором не встановлено порушень вимог законодавства під час використання земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:0040, :01:002:0041; :01:002:0043; :01:002:0044, та жодних рішень щодо застосування заходів щодо притягнення до відповідальності позивача, на підставі таких висновків перевірки, прийнято не було, доказів протилежного суду не надано.

Так, позивач обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги фактично посилається на те, що Акт перевірки покладено в основу позовної заяви керівника Мелітопольської місцевої прокуратури в інтересах Воскресенської сільської ради до СВК «Агрофірма «Україна» з вимогами повернути земельні ділянки з кадастровими номерами :01:002:0040, :01:002:0041; :01:002:0043; :01:002:0044, яка перебуває на розгляді господарського суду Запорізької області.

Разом з тим, суд зазначає, що Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 26.04.2018 є службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки та містить виключно суб`єктивну думку особи, якою складено такий акт, щодо наявності чи відсутності порушень (які в даному випадку не зафіксовано).

Виходячи з вказаної норми, слід зазначити, що оскільки акт є службовим документом, то стосується правовідносин лише посадових осіб відповідача щодо його складання, та по-друге акт є носієм доказової інформації.

Відповідно до ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Згідно ч.1 ст.14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, поданий до господарського суду Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 26.04.2018 не є беззаперечним доказом певних подій, а висновки такого Акту можуть бути підтверджені/спростовані належними та допустимими доказами, які надаються учасниками справи під час розгляду справи, оцінка ж таким доказам надається судом в ході судового розгляду справи.

Стосовно інших посилань доводів наведених позивачем в позовній заяві, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п.30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог СВК «Агрофірма «Україна».

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» (72414, Запорізька область, Приазовський район, с.Воскресенка, вул.Шкільна, 40, ) до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м.Запоріжжя, вул.Українська, 50, ), державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охоронною земель у Бердянському, Приазовському, Приморському, Чернігівському районах та м. Бердянську Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Сквірської Яни Євгенівни (69095, м.Запоріжжя, вул.Українська, 50), про визнання дій протиправними відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова