Справа № 466/7461/19
Суддя: Едер П. Т.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/7461/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Едера П. Т.

секретар с/з Репети К. М.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

№ 466/7461/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурч Зіновія Степановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

у с т а н о в и в:

13 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурч Зіновія Степановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 04 вересня 2019 року інспектором взводу Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенантом поліції Фурчем Зіновієм Степановичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 501476 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн. Оскаржувану постанову позивачем отримано 04.09.2019 за місцем знаходження відповідачів.

Вказана постанова мотивована тим, що позивач здійснив зупинку (стоянку) на місці для «водії з інвалідністю, або водії, які перевозять осіб з інвалідністю», без відповідного на це права.

Також зазначає, що оскаржувана постанова є протиправною, винесена без повного та всебічного з`ясування дійсних обставин справи, за відсутності будь-яких доказів на підтвердження наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, що порушує його права.

Позивач вказує на те, що 04.09.2019 він здійснив зупинку (стоянку) за адресою: м. Львів, вул. Матейка, 8 у місці, де така не заборонена, оскільки під дорожнім знаком 5.38 був не лише знак 7.17 «інвалід», а й знак 7.3.1 «напрям дії», стрілка праворуч. Окрім цього, коли він повернувся на місце, свого транспортного засобу KIA Sportage, державний номерний знак НОМЕР_1 не виявив. В подальшому йому повідомили, що його транспортний засіб було тимчасово затримано та евакуйовано на штрафмайданчик, що на вул. Конюшинній у м. Львові.

Позивач у адміністративному позові доводить, що транспортний засіб було припарковано не в межах дії знаку 7.17 «інвалід», а ще приблизно за 1 метр ліворуч до місця його розташування, тому правил паркування він не порушував, місця для паркування осіб з інвалідністю чи осіб, що їх супроводжують він не займав, та у підтвердження його пояснень долучив фотоматеріали, отримані шляхом ОСОБА_3 screen з відеоматеріалів портативних відео реєстраторів інспектора поліції.

Проте, відповідачем не було взято до уваги пояснень позивача, складено оскаржувану постанову і прийнято рішення про застосування штрафу у розмірі 1020грн.

З урахування вказаного, вважає постанову, винесену поліцейським протиправною, відтак, такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 16.09.2019 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його уповноважений представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши суду пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві. Просили задовольнити позовні вимоги.

28.10.2019 на адресу суду від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, у якому повністю заперечують позовні вимоги позивача у зв`язку з їх безпідставністю та невмотивованістю.

Відповідно до ст. 162 КАС України відповідач має право пред`явити відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

Відповідачі отримали ухвалу про відкриття провадження 30 вересня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте відзив на позовну заяву подали лише 28 жовтня 2019 року. Клопотань про поновлення пропущеного строку до суду не надавали та не повідомили про поважні причини, які перешкоджали їм подати до суду відзив на позовну заяву у визначений п`ятнадцятиденний строк.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник відповідачів у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про отримання повідомлення.

Відповідно до вимог ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Cуд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачів.

Заслухавши пояснення позивача та його уповноваженого представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що постановою серії ДП18 № 501476 від 04 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 гривень (а. с. 6).

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП не надано.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судове засідання представник відповідачів не з`явився, крім того не представив суду достатніх та належних доказів підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надав документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Разом з тим, згідно з ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

З наведених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП не доведена, прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова серії ДП18 № 501476 від 04 вересня 2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280, 293 КУпАП, ст. ст. 77, 162, 205, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 № 501476 від 04 вересня 2019 року, винесену інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Фурчем Зіновієм Степановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, а особою, яка не була у судовому засіданні з моменту отримання копії рішення.

Суддя П. Т. Едер