Справа № 520/6888/19
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 р.Справа № 520/6888/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: П`янової Я.В. , Старостіна В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Татояна А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2019 року, суддя Котеньов О.Г., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 09.08.19 року по справі № 520/6888/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просив суд визнати протиправними дії Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду Україні щодо відмови позивачу у наданні матеріалів пенсійної справи, запитуваних адвокатським запитом (серія ХВ № від 21.03.2019 року).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що відмова відповідача будується на невірному тлумаченні статті 16 Закону України «Про захист персональних даних», а саме, щодо особистої присутності ОСОБА_2 у пенсійному фонді при наданні нею заяви про згоду на поширення особистих даних та дозвіл на отримання інформації в органах Пенсійного фонду України, оскільки не вся інформація, що міститься в пенсійній справі є конфіденційною. А тому відповідач протиправно створив перешкоди у здійсненні адвокатської діяльності.

В суді першої інстанції замінено відповідача, Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 04.11.2019 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Представник позивача наполягав, що він, як адвокат, діяв обґрунтовано, надсилаючи разом з адвокатським запитом заяву ОСОБА_2 про надання згоди щодо поширення особистих даних та дозволу на отримання інформації в органах Пенсійного фонду України, копія якої була завірена ним, як адвокатом.

Представник відповідача пропонував здійснити виїзд на місце проживання ОСОБА_2 , в рамках виїзного прийому громадян, з метою отримання особисто від ОСОБА_2 вищезазначеної заяви, оскільки інформація пенсійної справи є конфіденційною, а підпис на заяві ОСОБА_2 необхідно було, або нотаріально завірити, або особисто підписати при працівниках Пенсійного фонду України.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивачем 21.03.2019 на адресу Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова направлено адвокатський запит №2, до якого додано засвідчену копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія (ХВ №002307 від 22.01.2019), засвідчену копію ордеру (серія НОМЕР_1 від 21.03.2019) та засвідчену копію заяви ОСОБА_2 про надання згоди щодо поширення особистих даних та дозволу на отримання мною інформації в органах Пенсійного фонду України від 20.03.2019 року.

Листом Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №6230-47/02-01 від 29.03.2019 позивача повідомлено про відмову у наданні матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2 через те, що інформація про фізичну особу є конфіденційною, а поширення персональних даних відбувається за згодою суб`єкта персональних даних.

Не погоджуючись з такою відповіддю Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що надані документи не дають можливості Головному управлінню Пенсійного фонду України у Харківській області видати копію пенсійної справи ОСОБА_2 адвокату Шевченку С.В.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступних підстав.

Відповідно до норм п.1 ч.1 ст.20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI від 05.07.2012 р. під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача в порядку Закону №5076-VI з адвокатським запитом, в якому просив надати для ознайомлення та фотокопіювання матеріали пенсійної справи ОСОБА_2 , а також інформацію щодо розміру нарахованої та не отриманої на час подання запиту пенсії. До вказаного запиту позивачем додано засвідчену копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія (ХВ №002307 від 22.01.2019), засвідчену копію ордеру (серія НОМЕР_1 від 21.03.2019) та засвідчену позивачем копію заяви ОСОБА_2 про надання згоди щодо поширення особистих даних та дозволу на отримання інформації в органах Пенсійного фонду України від 20.03.2019 року.

Колегія суддів зазначає, що Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес регулюється Законом України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першої статті 24 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Згідно частини другої статті 24 Закону № 5076-VI орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Таким чином, орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому направлено належним чином оформлений адвокатський запит, зобов`язаний надати запитувану інформацію та копії документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Відповідно до статті 6 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3)службова інформація.

Згідно частини другої статті 21 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень.

Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до статей 32, 34 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України рішенням Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012, - інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частиною першою статті 22 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках, зокрема: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Як вже зазначено вище, адвокат Шевченко С.В. звертаючись із запитом до відповідача у спірних правовідносинах, з метою отримання інформації, яка містить конфіденційні відомості про особу, долучив до вказаного запиту завірену ним власноруч копію заяви ОСОБА_2 про надання згоди щодо поширення особистих даних та дозволу на отримання інформації в органах Пенсійного фонду України.

Проте, колегія суддів зазначає, що пенсійний орган був позбавлений можливості надати запитувану інформацію та документи, оскільки така інформація про особу належить до конфіденційної та поширюється розпорядником інформації за наявності особистої згоди особи або належним чином її засвідченої копії.

У разі задоволення вимог запиту позивача щодо надання інформації про особу та документів, пенсійний орган як розпорядник конфіденційної інформації зобов`язаний пересвідчитись у достовірності дійсного волевиявлення зацікавленої особи, ОСОБА_2 , щодо її згоди на отримання такої інформації адвокатом.

Крім того, відповідно до ч. 1, 3 ст. 78 Закону України від 02.09.1993 року № 3425 "Про нотаріат", нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню.

Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача, ОСОБА_1 , щодо достатності засвідчення заяви ОСОБА_2 про надання згоди щодо поширення особистих даних та дозволу на отримання інформації в органах Пенсійного фонду України своїм надписом згідно з оригіналом та підписом адвоката, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 78 Закону України "Про нотаріат" повноваженнями щодо засвідчення справжності підпису на документах наділені лише нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування або начальник установи виконання покарань

Враховуючи викладене, пенсійний орган правомірно відмовив в наданні запитуваної адвокатом ОСОБА_1 інформації.

Посилання адвоката Шевченка С.В. на постанову Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі №826/23192/15 (провадження К/9901/6784/18) щодо наявності в матеріалах пенсійної справи також документів, які не мають статусу для обмеженого користування не відносяться до суті вказаного спору, оскільки у зазначеній постанові Верховного Суду йдеться мова про конкретні документи, які запитувались позивачем у згаданій справі, а у спірному адвокатському запиті було зазначено саме про матеріали пенсійної справи, а не про конкретний документ пенсійної справи ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2019 року по справі № 520/6888/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Рєзнікова
Судді(підпис) (підпис) Я.В. П`янова В.В. Старостін
Повний текст постанови складено 08.11.2019 року