Справа № 500/1985/19
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

Справа № 500/1985/19

05 листопада 2019 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Канюка Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Шмігельська М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправними та скасувати рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, в якій просять:

визнати протиправним та скасувати рішення начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Кузя І.І. від 12.07.2019 року Д-3387/0-1290/0/17-19, від 12.07.2019 року Д-3384/0-1285/0/17-19, від 12.07.2019 року С-3385/0-1291/0/17-19, від 12.07.2019 року Г-3388/0-1289/0/17-19, від 12.07.2019 року Г-3389/0-1287/0/17-19;

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 13.06.2019 року та прийняти відповідне рішення про надання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення кожному земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Кривчанської сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваними рішеннями позивачам відмовлено у клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення кожному земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Кривчанської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, оскільки бажана земельна ділянка знаходиться у користуванні третіх осіб на підставі державного на право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства. Однак, рішенням відповідача щодо розгляду скарги ОСОБА_7 на постанову по справі про адміністративне правопорушення від 11.04.2019 року №234-ДК/0002/РПО/102/011-19 встановлено, що ОСОБА_8 , якому передано земельну ділянку в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На думку позивачів, оскільки право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі акта на право постійного користування земельною ділянкою, припинилось у зв`язку зі смертю такої особи, то відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення кожному земельної ділянки у власність є протиправними, а оскаржувані рішення прийнятими з порушенням норм чинного законодавства України, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом

Ухвалою суду від 03.08.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 05.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, 26.09.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області подано до суду відзив, просило відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, послалось на те, що зазначений у ст.141 Земельного кодексу України перелік підстав припинення права постійного користування земельною ділянкою є вичерпний, серед яких відсутня - смерть користувача. На даний час право користування земельною ділянкою ОСОБА_8 не припинене у встановленому законодавством порядку. Оскільки реалізація позивачами права на землю пов`язана не лише з існуванням самим по собі такого права, а й відповідним механізмом, надання позивачам дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення кожному земельної ділянки у власність не відповідало б вимогам ч.5 ст.116 Земельного кодексу України.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечила з мотивів, викладених у відзиві, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Додатково повідомила, що Головним управління Держгеокадастру у Тернопільській області спільно з місцевими прокуратурами неодноразово подаються позови про припинення права постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства у зв`язку з смертю осіб, яким таке право належало.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам про належність розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити з таких підстав.

Як встановлено судом, рішеннями Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 12.07.2019 року Д-3387/0-1290/0/17-19, від 12.07.2019 року Д-3384/0-1285/0/17-19, від 12.07.2019 року С-3385/0-1291/0/17-19, від 12.07.2019 року Г-3388/0-1289/0/17-19, від 12.07.2019 року Г-3389/0-1287/0/17-19 позивачам відмовлено у клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення кожному земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Кривчанської сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

В обґрунтування спірних рішень зазначено, що вказана у клопотаннях земельна ділянка знаходиться у масиві, який перебуває у користуванні третіх осіб, на підставі державного акту на право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства.

З матеріалів справи слідує, що запитувана позивачами земельна ділянка передана у постійне користування ОСОБА_8 на підставі державного акта на право постійного користування землею серії Т №0043 від09.02.1923 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.03.2017 року ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, у рішенні відповідача щодо розгляду скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення зокрема вказано, що з часу смерті ОСОБА_8 фермерським господарством "Ліжки" будь - які щодо оформлення прав на земельну ділянку не вчинялися. Вищевказаним повністю підтверджується перебування земельної ділянки у державній власності та факт її знаходження у незаконному користуванні ФГ "Ліжки". Доказів на підтвердження наявності правових підстав для утримання спірної земельної ділянки не надано (а.с. 42-44).

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України та ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в порядку адміністративного судочинства.

Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.24 рішення від 20.07.2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Положеннями ч.1 ст.4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; де суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом, оскаржуваними рішеннями позивачам відмовлено у клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення кожному земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Кривчанської сільської ради Борщівського району Тернопільської області з єдиної підстави - право користування на згадану земельну ділянку не припинено.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка на підставі державного акта (а.с. 45-47) була надана у постійне користування ОСОБА_8 . Однак після його смерті залишилось невирішеним питання наявності чи відсутності прав третіх осіб на сказану земельну та належного оформлення факту припинення права користування такою земельною ділянкою.

Тобто предметом розгляду в цій справі є не тільки рішення відповідача, як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, а спір щодо припинення чи не припинення права користування на земельну ділянку у порядку діючого законодавства, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

При розгляді вказаної справи постає необхідність у встановленні обставин наявності чи відсутності фату припинення права постійного користування земельною ділянкою та відсутності на неї прав третіх осіб, тобто наявності цивільних прав на земельну ділянку.

При цьому, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області під час здійснення повноважень власника землі є рівноправним суб`єктом земельних відносин.

Отже, спір виник про право цивільне, і вирішення спору щодо припинення чи не припинення права постійного користування за померлим на спірну земельну ділянку, не має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) припинення права постійного користування на земельну ділянку.

Посилання позивача на висновки Верховного суду у справах №6-3113цс15, №6-2329цс16, №399/374/16 - ц, додатково свідчать про розгляд спірних питань щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою після смерті особи в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи контекст обставин цієї справи, окреслений позивачами предмет спору, суд дійшов висновку, що даний спір не є публічно-правовим.

За правилами ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п.10 ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З огляду на наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, суд приходить до переконання, що вимоги про визнання протиправним і скасування рішень Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Кузя І.І. від 12.07.2019 року Д-3387/0-1290/0/17-19, від 12.07.2019 року Д-3384/0-1285/0/17-19, від 12.07.2019 року С-3385/0-1291/0/17-19, від 12.07.2019 року Г-3388/0-1289/0/17-19, від 12.07.2019 року Г-3389/0-1287/0/17-19 слід розглядати як спосіб захисту порушеного права у порядку цивільного судочинства.

У відповідності п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а відтак згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України провадження у справі слід закрити.

Разом з тим, за змістом ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п.1 ч.1 ст.238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

З огляду на зазначене, суд роз`яснює позивачам, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

При цьому, суд відзначає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.241, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправними та скасувати рішення, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачам, що дана справа віднесена до юрисдикції місцевого загального суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 11 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.