Справа № 0340/1783/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/4284/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Довгополова О.М.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року (головуючого судді Мачульського В.В.) ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Луцьк у справі №0340/1783/18 за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головного управління ДФС у Волинській області 03.09.2018 звернулося в суд з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в якому просить стягнути податковий борг в сумі 987351,55 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2019 року провадження в справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №803/1766/16.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року провадження в справі було поновлено.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та його представник Гаврильчак -Кметь К .А. апеляційну скаргу підтримали з підстав зазначених у скарзі, просили рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача Цвілюх Н.А.. проти апеляційної скарги заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 14.09.2006 зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.03.2018 № та перебуває на обліку як платник податків у Луцькій об`єднаній податковій інспекції Головного управління ДФС у Волинській області та за ним рахується податковий борг на загальну суму 987 351,55 грн., що підтверджується довідкою про наявність заборгованості по платежах до бюджету, розрахунком сум податкового боргу та зворотнім боком облікової картки платника податків.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 добровільно у встановлені законом строки не сплатив до бюджету податковий борг у розмірі 987 351,55 грн., Головне управління ДФС у Волинській області звернулось із позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про підставність позовних вимог про стягнення з відповідача на користь держави податкового боргу у розмірі 987 351,55 грн.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 14.1.39 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

Підпунктами 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 54.3 статті 54 ПК України встановлено підстави визначення сум грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків контролюючим органом самостійно.

Відповідно до пункту 54.5 статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. (пункт 57.3 статті 57 ПК України).

Таким чином, днем узгодження нарахованих фізичній особі контролюючим органом податкових зобов`язань, у разі якщо платник податків не подає скаргу на податкові повідомлення-рішення до контролюючого органу вищого рівня чи не оскаржує їх до суду, є одинадцятий календарний день, що настає за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

При вирішенні спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення на підставі якого виник податковий борг, оскільки це не є предметом такого правового спору.

В межах вказаного спору перевірці підлягають обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Проте, саме під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу підлягають з`ясуванню і підстави його виникнення (наявність податкового повідомлення - рішення, чинного на час звернення з позовом про стягнення боргу та сплати такого боргу).

Дотримання відповідних податкових процедур узгодження податкових зобов`язань, які включають в себе обов`язок по виставленню податкового повідомлення-рішення за кожним окремим податком, збором (обов`язковим платежем), його вручення (направлення) платнику податків, надісланню такому платнику податкової вимоги, повинно передувати реалізації права суб`єкта владних повноважень на стягнення з платника податків коштів у рахунок погашення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення із відповідним позовом до адміністративного суду.

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків вимоги.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України позивачу надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

З матеріалів справи встановлено, що підставою виникнення податкового боргу стали податкове повідомлення-рішення від №4 від 12.09.2016, яким ФОП ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 731846,90 грн, у тому числі 585477,52 грн за податковими зобов`язаннями та 146369,38 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №4 від 12.09.2016, яким йому було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 731846,90 грн, у тому числі 585477,52 грн за податковими зобов`язаннями та 146369,38 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, рішення № від 12.09.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до нього застосовано штрафні санкції на суму 15859,25 грн, а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 12.09.2016 зі сплати єдиного внеску в сумі 158592,51 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 позовні вимоги були задоволені повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року у справі №803/1766/16 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року по справі №803/1766/16, яким ФОП ОСОБА_1 просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №4 від 12.09.2016, рішення № від 12.09.2016, а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 12.09.2016 та позовні вимоги задоволені повністю - без змін. Постанова набрала законної сили з дати її прийняття.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також судом встановлено, що податковий борг з податку на доходи фізичних осіб за деклараціями від 08.02.2017 № в сумі 22384,62 грн. та від 20.03.2018 № в сумі 61970,94 грн., а також штраф в розмірі 1859,13 грн, який нарахований ФОП ОСОБА_1 , як платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки та штраф за актом про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №11576/03-20-13-03/ від 18.10.2017 відповідне податкове повідомлення-рішення № від 29.11.2017 в сумі 3700,63 грн., які були вказані у позовній заяві, як суми узгодженого податкового боргу, сплачені ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі, що підтверджені платіжними дорученнями наявними у матеріалах справи, також апеляційний суд вважає, що не доведено позивачем наявність обов`язку сплати та обґрунтованості підстав нарахування стягнення пені в розмірі 9755,90 гривень, нарахованої за несплату податкових зобов`язань на підставі податкового повідомлення-рішення № від 29.11.2017.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що грошове зобов`язання не набуло статусу узгодженого, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача податкового боргу, що підтверджується вищевказаними платіжними дорученнями та названим судовим рішенням у переліченій справі, враховуючи положення статті 317 КАС України суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що має наслідком скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Щодо судових витрат, то відповідно до положень статті 139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 22215 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги відповідно до платіжного доручення №474 від 03.12.2018.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року у справі №0340/1783/18 - скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову Головного управління ДФС у Волинській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, майдан Київський, будинок 4, м. Луцьк, Волинська область, ) 22215 (двадцять дві тисячі двісті п`ятнадцять) грн. 00 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

О.М. Довгополов

Повний текст постанови складено 11.11.2019