Справа № 360/73/19
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року справа №360/73/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Міронової Г.М., суддів Ястребової Л.В., Геращенка І.В., секретаря Тішевського В.В., позивача особисто, представників відповідача Кузьмінової І.І., Ільчук О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 р. (повне рішення суду складено 26 липня 2019 року у м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/73/19 (головуючий І інстанції суддя К.О. Пляшкова) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними дій, скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

3 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними дій відповідача та скасування наказу № 667 від 14.06.2018 року «Про проведення фактичної перевірки» за підписом ОСОБА_2 ; скасування податкових повідомлень-рішень № 4 та № 4 від 25.06.2018 року та вимоги про суму податкового боргу від 26.09.2018 року № 95-53; вирішення питання судових витрат (а.с. 4-5).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року у справі № 360/73/19 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 184-192).

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що співробітниками відповідача проведена перевірка домоволодіння, яке належіть їй на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок є місцем її проживання і не є магазином.

Також позивач звертає увагу суду на те, що зі сторони працівників Головного управління ДФС у Луганській області мала місце провокація та фальсифікація потрібних їм доказів її провини, тобто факт проведення продажу пива «Гараж» встановлений з чисельними порушеннями проведення контрольної закупівлі, сама закупка взагалі не відбувалась.

Крім того, працівниками Головного управління ДФС у Луганській області позивача за одне і теж саме порушення було двічі притягнуто до відповідальності: були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 155-1 КУпАП та нараховані штрафні санкції в сумі 17000, 00 грн. та 1, 00 грн.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому висловив згоду з мотивувальною частиною судового рішення у цій справі.

Позивач доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, представників сторін, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у період з 11.07.2012 по 30.07.2018 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, види діяльності: 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами. Зазначене підтверджується даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.01.2019 № (а.с. 28-29).

24.05.2018 року до Головного управління ДФС у Луганській області 24.05.2018 за вх. № М/87 надійшла скарга ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , про те, що громадянка ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , здійснює підприємницьку діяльність у гаражі, обладнаному під магазин, де торгує лікеро-горілчаною продукцією, тютюновими виробами та продуктами харчування без застосування розрахункових апаратів. Її чоловік займається ремонтом карбюраторів без оформлення підприємницької діяльності (а.с. 67).

На підставі наказу ГУ ДФС у Луганській області від 14.06.2018 № 667 «Про проведення фактичної перевірки» та направлень на перевірку від 14.06.2018 № 524, 525 15 червня 2018 року заступником начальника відділу ГУ ДФС у Луганській області Відоменко М.А. та головним державним ревізором-інспектором ГУ ДФС у Луганській області Ільчуком О.В., із залученням фахівців управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області для забезпечення безпеки посадових осіб ГУ ДФС у Луганській області у смт Троїцьке, проведено фактичну перевірку магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем здійснення господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 15.06.2018 № 0128/12/32/14/04//478 (а.с. 42, 62-66).

З акту фактичної перевірки від 15.06.2018 № 0128/12/32/14/04//478 вбачається, що 15 червня 2018 року о 13 год. 40 хв. у присутності позивача проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 . Перевіркою встановлено, що у магазині, розташованому за адресою АДРЕСА_1 , який належить ФОП ОСОБА_1 здійснюється торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме: ФОП ОСОБА_1 продано покупцеві пиво світле спеціальне «Гараж», об`ємом 0,44 л., вмістом спирту 4,6 %, за ціною 18,50 грн. у кількості 1 пляшка, чим порушено статтю 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - здійснення торгівлі алкогольними напоями без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

При продажу пиво світле спеціальне «Гараж», об`ємом 0,44 л., вмістом спирту 4,6 %, у кількості 1 пляшка за ціною 18,50 грн. розрахунок здійснювався за готівку без застосування реєстратора розрахункових операцій, книги обліку розрахункових операцій, розрахункової книжки та без видачі фіскального чеку, чим порушено пункти 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - проведення розрахункової операції без застосування РРО зареєстрованого та опломбованого в установленому порядку чи переведеного у фіскальний режим роботи; особі, яка отримала товар, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму покупки не видано (а.с. 62-63).

В акті перевірки також зазначено, що позивач з актом ознайомлена, зауважень немає, копію акту отримала.

Вказано, що до акта перевірки додаються додатки.

Так, до акта перевірки ОСОБА_4 власноруч складено пояснення, що 15 червня 2018 року, повертаючись додому, він зайшов у магазин за адресою: АДРЕСА_1 , в якому придбав пиво світле спеціальне «Гараж», об`ємом 0,44 л., зі вмістом спирту 4.6 % за ціною 18,50 грн. у кількості 1 пляшка (а.с. 68).

До акта перевірки ОСОБА_1 власноруч складено пояснення про те, що під час продажу пива «Гараж» 1 пляшка, 0,5 л., вартістю 18,50 грн. розрахункова операція проведена без РРО, оскільки він не зареєстрований, а про те, що потрібна ліцензія, вона не знала (а.с. 69).

Супровідним листом від 26.06.2018 ГУ ДФС у Луганській області направлено позивачу податкові повідомлення-рішення від 25.06.2018 № 4, № 4, розрахунки штрафних (фінансових) санкцій до цих податкових повідомлень-рішень (а.с. 71-72).

Податковим повідомленням-рішенням від 25.06.2018 № 4 ГУ ДФС у Луганській області на підставі акта перевірки від 15.06.2018 № 0128/12/32/14/04//478 за встановлене порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1,00 грн. (а.с. 73, 74).

Податковим повідомленням-рішенням від 25.06.2018 № 4 ГУ ДФС у Луганській області на підставі акта перевірки від 15.06.2018 № 0128/12/32/14/04/ НОМЕР_1 /478 за встановлене порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 17000,00 грн. (а.с. 75, 76).

Податкові повідомлення-рішення отримані позивачем 29.06.2018, що підтверджено відміткою про отримання у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 70).

Також Головне управління ДФС у Луганській області направлено ОСОБА_1 податкову вимогу від 26 вересня 2018 року № 95-53, що станом на 25 вересня 2018 року сума податкового боргу платника податку становить 17241,99 грн., у тому числі: земельний податок з фізичних осіб - 240,99 грн.; штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, нормування регулювання обігу готівки та застосування РРО - 1,00 грн.; адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів - 17000,00 грн. (а.с. 51).

Податкова вимога отримана позивачем 04.10.2018, що підтверджено відміткою про отримання у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 135).

Позивач 13.10.2018 звернулася до Головного управління ДФС у Луганській області, ДФС України із скаргою на вимогу про сплату боргу, за результатами розгляду якої скаргу залишено без задоволення (а.с. 45-48).

Постановою Троїцького районного суду Луганської області від 25 вересня 2018 року у справі № 433/1076/18 визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 164, частиною першою статті 155-1 КУпАП; закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 по факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164, частиною першою статті 155-1 КУпАП, які мали місце 15 та 16 червня 2018 року відповідно у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП (а.с. 89).

Постановою Луганського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року у справі № 433/1076/18 постанову Троїцького районного суду Луганської області від 25 вересня 2018 року про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 164, частиною першою статті 155-1 КУпАП та закриття провадження у справі залишено без змін (а.с. 90 зв.бік - 91).

Не погодившись із прийнятим відповідачем наказом № 667 від 14.06.2018 року «Про проведення фактичної перевірки» за підписом ОСОБА_2 ; податковими повідомленнями-рішеннями № 4 та № 4 від 25.06.2018 року та вимогою про суму податкового боргу від 26.09.2018 року № 95-53, позивач звернулась до суду.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

За приписами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

80.3. Фактична перевірка, що здійснюється за наявності обставини, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки.

80.4. Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

80.5. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

За унормуванням п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 86.5 ст. 86 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу ГУ ДФС у Луганській області від 14.06.2018 № 667 «Про проведення фактичної перевірки» та направлень на перевірку від 14.06.2018 № 524, 525 15 червня 2018 року заступником начальника відділу ГУ ДФС у Луганській області Відоменко М.А. та головним державним ревізором-інспектором ГУ ДФС у Луганській області Ільчуком О.В., із залученням фахівців управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області для забезпечення безпеки посадових осіб ГУ ДФС у Луганській області у смт Троїцьке, проведено фактичну перевірку магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного здійснення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 15.06.2018 № 0128/12/32/14/04//478 (а.с. 42, 62-66).

Дослідженням копій наказу від 14.06.2018 № 667 та направлень на перевірку від 14.06.2018 № 524, 525 встановлено, що ОСОБА_1 15.06.2018 вручено 2-й примірник наказу та ознайомлено з направленнями на перевірку, що підтверджено підписами позивача на цих документах.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи надано копію скарги ОСОБА_3 від 21.05.2018 року, в якій наявна інформація що позивач здійснює торгівлю підакцизними товарами без застосування реєстраторів розрахункових операцій за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні обладнаному під магазин.

Тобто, скарга за своїм змістом є зверненням споживача про порушення позивачем установленого порядку проведення розрахункових операцій у сфері обігу алкогольних виробів.

Твердження апелянта, що наказ про проведення фактичної перевірки не відповідає вимогам законодавства, внаслідок зазначення у ньому, що проводиться фактична перевірка магазину, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , яка є адресою житлового будинку позивача, є безпідставним з огляду на п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, а саме на те, що фактична перевірка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Що стосується зазначення у наказі періоду проведення перевірки з 15.06.2015, то суд погоджується з твердженнями представника відповідача, що у даному випадку допущена описка у зазначенні року проведення перевірки. На користь таких тверджень, зокрема свідчить дата проведення фактичної перевірки, вказана у направленнях на проведення перевірки та в акті проведення фактичної перевірки, - 15.06.2018.

Таким чином, контролюючим органом дотримано всі вимоги при призначенні та проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , як вірно зазначено судом першої інстанції.

За визначеними пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України пред`явлення платнику податків наказу (направлень на проведення перевірки), що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

За матеріалами справи посадові особи ГУ ДФС у Донецькій області були допущені до проведення фактичної перевірки, відповідно, суд вважає, що позивач погодився з відповідністю наказу про проведення фактичної перевірки № 667 від 14.06.2018 року вимогам пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.

При апеляційному розгляді справи позивач ОСОБА_1 не заперечувала факту допуску представників податкового органу до перевірки, не заперечувала факт продажу пляшки пива, не заперечувала, що надавала пояснення за цими обставинами. Суд не приймає до уваги посилання позивача про погані стосунки зі скаржником ОСОБА_3 , її сподівання на доброчесність працівників податкового органу. Надані при апеляційному розгляді письмові пояснення покупця пива ОСОБА_4 від 28.06.2019 року, а також акт обстеження приватного двору від 01.10.2019 року судом не враховуються, оскільки ці документи складені більше ніж через рік після подій і вирішального значення не мають для встановленого факту порушення. Документи, що свідчать про стан здоров`я позивача, у цій ситуації не можуть бути прийняті судом, бо не є доказами у розумінні ст.73, 74 КАС України.

Таким чином, у зв`язку з фактичним допуском посадових осіб ГУ ДФС у Донецькій області до перевірки, оскарження позивачем наказу ГУ ДФС у Донецькій області від 14.06.2018 № 667 є необґрунтованим, як і будь-які посилання на недоліки цього наказу, оскільки правові наслідки оскаржуваного рішення та дій відповідача за таких обставин є вичерпними, а отже скасування такого рішення не призведе до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки - податкові повідомлення-рішення, що прийняті за результатами перевірки.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 28 травня 2019 року у справі № 620/3341/18.

Спеціальним законом, що визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95-ВР).

Статтею 15 Закону № 481/95-ВР визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

У відповідності до частини першою статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 5 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР визначено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР), дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно з пунктами 1 та 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

За унормуванням пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня.

На основі аналізу правового регулювання слідує, що підставою для застосування фінансових санкцій є встановлення факту продажу алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії та здійснення розрахунку за готівку без застосування реєстратора розрахункових операцій, книги обліку розрахункових операцій, розрахункової книжки та без видачі фіскального чеку.

Пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

За приписом пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Таким чином, за своїм змістом акт перевірки є відображенням дій працівників податкових органів та допущених платником податків порушень, встановлених перевіркою.

Законодавчо визначеними та логічними діями платника податків у разі незгоди з вказаними в акті перевірки обставинами, висновками, фактами, діями посадових осіб контролюючого органу тощо, є подання заперечень на такий акт.

З матеріалів справи вбачається, що акт від 15.06.2018 № 0128/12/32/14/04//478 про результати фактичної перевірки містить всі необхідні відомості про всі дії, вчинені посадовими особами відповідача під час перевірки, про встановлені перевіркою порушення, про всі використані документи тощо. У відповідності з вимогами законодавства акт перевірки одразу після його складання був наданий для ознайомлення суб`єкту господарювання, копія акта перевірки вручена позивачу під підпис. Жодних зауважень щодо процедури проведення фактичної перевірки позивачем не висловлено, про що також наявний відповідний запис в акті перевірки.

Проте, позивач у визначений Податковим кодексом України спосіб спростування обставин, зазначених в акті перевірки, не скористалася, заперечень на акт перевірки не подала.

Більш того, в ході проведення фактичної перевірки позивач визнавала, що нею допущені порушення вимог Закону № 481/95-ВР та Закону № 265/95-ВР, про що власноруч складено пояснення.

Постановою Луганського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року у справі № 433/1076/18 постанову Троїцького районного суду Луганської області від 25 вересня 2018 року про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 164, частиною першою статті 155-1 КУпАП та закриття провадження у справі залишено без змін (а.с. 89- 91).

Згідно з частиною шостою статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зважаючи на вищевикладене, а також наявність в матеріалах справи постанови Троїцького районного суду Луганської області від 25 вересня 2018 року, яка 08 листопада 2018 року набрала законної сили згідно з постановою Луганського апеляційного суду, суд вважає звільненими від доказування питання вчинення ОСОБА_1 продажу пива світлого спеціального «Гараж», об`ємом 0,44 л., зі вмістом спирту 4,6 % за ціною 18,50 грн., у кількості 1 пляшка, без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та без застосування реєстратора розрахункових операцій, без видачі особі, що придбала товар, розрахункового документу встановленої форми.

З урахуванням вищевикладеного, а також на того, що фактичною перевіркою встановлено факти порушення позивачем вимог Законів № 265/95-ВР та № 481/95-ВР в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії на право здійснення такої торгівлі; проведення розрахункової операції без застосування РРО та без видачі розрахункового документа особі, яка отримала товар, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ГУ ДФС у Луганській області правомірно застосовано до позивача штраф у розмірі 17000,00 грн. та 1,00 грн.

При цьому, зміна ОСОБА_4 пояснень, які він надавав під час проведення фактичної перевірки, щодо придбання ним пляшки пива у ОСОБА_1 , жодним чином не впливає на обґрунтованість прийнятих ГУ ДФС у Луганській області рішень з огляду на сукупність наявних в матеріалах справи інших доказів, зокрема, й на власноруч написані позивачем пояснення щодо встановлених перевіркою порушень.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції, що, заперечуючи факт придбання у ОСОБА_1 пляшки пива, свідок, при цьому, підтвердив, що приміщення біля житлової будівлі, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , обладнано під магазин та позивач здійснює у ньому продаж товарів, що у повній мірі узгоджується з обставинами, вказаними в акті фактичної перевірки, та спростовує твердження свідка ОСОБА_5 , який заперечував обставини наявності магазину за вказаною в акті перевірки адресою.

Частиною 1 ст. 61 Конституції України визначено, що «Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення».

Отже, нормою прямої дії встановлено заборону на притягнення двічі до одного виду юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до відповідальності за порушення п.п. 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та ч.ч. 1 статті 164, статті 155-1 КУпАП.

То висновки апелянта щодо притягнення її двічі до відповідальності за один і той же проступок, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України, є безпідставними.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення № 4 та № 4 від 25.06.2018 року є такими, що прийняті відповідно до вимог діючого законодавства, а позовна вимога позивача щодо скасування вимоги про сплату боргу є похідною від вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 25.06.2018 № 4 та № 4, а тому у її задоволенні правильно відмовлено судом першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем доведено, що у спірних правовідносинах він діяв у межах повноважень визначених законом.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року відстрочено сплату позивачу судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 19 липня 2019 року до ухвалення судом апеляційної інстанції рішення у справі.

Пунктом 1 частини 5 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 4 Законом України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подання позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум працездатних осіб встановлений у місячному розмірі 1762 грн.

П. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, на момент подання апеляційної скарги), за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється ставка судового збору у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (п.п.2).

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем у позовній заяві заявлені вимоги немайнового характеру та майнового характеру.

Нормою п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла на момент подання позовної заяви) за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що позивачем при поданні позову заявлено позовні вимоги майнового та немайнового характеру, апелянту необхідно було сплатити - 3171, 60 грн. та належним чином це підтвердити.

Зазначені обставини є підставою для стягнення з позивача на користь Державного бюджету України суми судового збору у розмірі 3171, 60 грн.

Керуючись 195, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року у справі № 360/73/19 - залишити без змін.

Стягнути на користь Державного бюджету України з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3171, 60 грн. (три тисячі сто сімдесят одна грн.), здійснивши зарахування за реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA 6026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Л.В. Ястребова