Справа № 460/2251/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2019 року м. Рівне №460/2251/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.07. 2019 року № 0-1711 та № 0-1711 в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки по об`єктах нежитлової нерухомості на загальну суму 19043,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення не базуються на нормах чинного законодавства України та фактичних матеріалах справи, не у спосіб, закріплений Податковим кодексом України. Вказав, що ФОП ОСОБА_1 є сільськогосподарським товаровиробником, а будівлі, які належать на прав приватної власності позивачу, використовуються безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Таким чином, зазначив, що вказані об`єкти нежитлової нерухомості відповідно до абзацу ж) пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, а податкові повідомлення-рішення контролюючого органу є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 17.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем - Головним управлінням ДФС у Рівненській області, у встановленні судом строки, подано відзив на позов. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що за фізичною особою ОСОБА_1 обліковуються нежитлові приміщення, які є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно. Оскільки позивач не скористався правом звернутися до контролюючого органу для проведення звірки та наявності пільг зі сплати податку, то вказані нежитлові приміщення є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, а пільги передбачені абзацом ж) пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України до них не застосовуються. Крім того, відповідачем вказано, що надані позивачем докази є недостатніми доказами того, що корівники, які належать позивачеві на праві часткової власності, дійсно використовуються для сільськогосподарської діяльності. Враховуючи викладене, відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розгляд справи призначений на 16.10.2019, у зв`язку з тимчасовому непрацездатністю головуючого судді, не відбувся та був перенесений на 11.11.2019.

Ухвалою суду від 11.11.2019 вирішено розгляд справи проводити у письмовому провадженні.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позов, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що відповідно до Витягів про державну реєстрацію прав станом на 11.11.2017 ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/2 корівника, що розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 728,9 кв. м., 1/2 корівника, що розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1317,1 кв. м. (а.с. 14, 21).

Вказані обставини також підтверджено копіями технічних паспортів на дані будівлі (а.с. 15-20, 22-28).

У липні 2019 року Головне управління ДФС у Рівненській області згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями, далі - ПК України), прийняло податкові повідомлення-рішення від 05.07. 2019 року № 0-1711 та № 0-1711, згідно з якими визначило позивачу грошове зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" на загальну суму 19043,15 грн. за 2018 рік (а.с. 12-13).

Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6.3 ст. 6 Податкового кодексу України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

Згідно з п. 7.3 ст. 7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII, яким була викладена в новій редакції стаття 266 Податкового кодексу України - "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Відповідно до пп.266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Абзацом а) пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України передбачено, що платником податку, в разі перебування об`єкта нежитлової нерухомості у спільній частковій власності кількох осіб, є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Згідно з пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з абзацом 2 підпункту ґ) пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України).

Приписами пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

З системного аналізу зазначених норм права суд дійшов висновку, що у разі наявності об`єкта оподаткування з податку на нерухоме майно, платник податку, зобов`язаний сплатити суму податку обчисленого контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Разом з тим, відповідно до абзацу ж) пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та які не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Абзацом 11 ст. 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» № 2238-ІІІ від 18.01.2001 передбачено, що сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Так, відповідно до Виписки є Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААВ № 655671 станом на 26.02.2014 ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою - підприємцем, основний вид економічної діяльності якого є: 01.46 Розведення свиней (а.с. 11).

Довідкою Острозької районної лікарні ветеринарної медицини № 21 від 05.12.2018, актом Вельбівненської сільської ради від 20.09.2018, довідками фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 08.07.2019, накладними від 27.04.2018 та 12.05.2018 підтверджено обставини щодо розведення та реалізації свиней ФОП ОСОБА_1 у корівниках, які розміщені за адресами: АДРЕСА_1 (а.с. 29-33).

Крім того, довідкою Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 454 від 30.10.2018 підтверджено, що зазначена сільська рада погодила надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо вдведення земельної ділянки в оренду площею 1,0 га громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області (а.с. 34).

Таким чином, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 займається виробництвом сільськогосподарської продукції та її реалізацією, тобто є сільськогосподарським товаровиробником.

Також, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, зазначені вище будівлі, які належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , відносяться до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127), клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271), який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

Крім того, у ході розгляду справи, судом не встановлено, що спірні будівлі, які належать на праві спільної часткової власності позивачу, здаються ним в оренду, лізинг чи позичку. Доказів, що спростовують дану обставину відповідачем суду не недано.

Таким чином, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є сільськогосподарським товаровиробником, а будівлі, які належать позивачу на праві спільної часткової власності, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності і не здаються ним в оренду, лізинг чи позичку та, відповідно, не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно.

Оскільки, у даному випадку, судом встановлено відсутність об`єкта оподаткування податком на нерухоме майно, то дії контролюючого органу щодо визначення суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно для ОСОБА_1 не відповідають чинному законодавству, а податкові повідомлення-рішення від 05.07. 2019 року № 0-1711 та № 0-1711 щодо визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки по об`єктах нежитлової нерухомості на загальну суму 19043,15 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.

Твердження представника відповідача щодо недостатності доказів використання об`єктів нежитлової нерухомості у сільськогосподарській діяльності є необґрунтованими, спростовуються дослідженими матеріалами справи та відхиляються судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи наведене вище, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплачених згідно квитанцій № 50 від 11.09. 2019 року (а.с. 3).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 05.07. 2019 року № 0-1711 та № 0-1711.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул. Відінська, 12, м. Рівне, Рівненської області, 33023) судові витрати на суму 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 12 листопада 2019 року.

Суддя Зозуля Д.П.