Справа № 462/3560/19
Суддя: Кирилюк А. І.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 462/3560/19
Провадження № 2-а/462/182/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі

головуючого судді Кирилюка А.І.,

при секретарі Гула М.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішень та дій суб`єкта владних повноважень,

в с т а н о в и в:

03 червня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати протиправними та незаконними дії та рішення інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради ОСОБА_2 , що виразились у складанні 29.05.2019 року щодо нього постанови у справі про адміністративне правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 29.05.2019 року серії ЛВ № 42168 та закрити дану справу.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29.05.2019 р. інспектор з паркування, управління безпеки міста Львівської міської ради Грем Іван Володимирович незаконно склав постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ №42168, та притягнув його до адміністративної відповідальності. Позивач вважає, що обставини викладені у постанові є необ`єктивними та не відповідає дійсності. ОСОБА_1 зазначає, що увказаний у постанові час та місце він дійсно зупинив свій автомобіль «Ford Fusion» номерний знак НОМЕР_1 на вулиці Словацького поблизу №5. При цьому перед тим як здійснити зупинку на вулиці Словацького він рухався по вулиці С. Крушельницької. Наголошує, що двічі проїжджав по вулиці С. Крушельницької, повертавнаправо на вулицюСловацького, а потім вверх на вулицю Дорошенка у пошуках місця для паркування. І жодного разу не помітив дорожнього знаку 3.34, який був схований за кут будинку, що не відповідає нормам ДСТУ 4100-2002, п. 10.1.1. Також позивач додає, що вказаний знак можна помітити лише в останній момент, але через велику завантаженість вулиці Словацького водії вже повертають голову наліво стежачи за транспортними засобами, які рухаються по вулиці Словацького з ліва на право. З винесеною постановою позивач не погоджується, вважає її такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим звернувся до суду із позовом, який просить задовольнити.

У судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача, який будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляд справи, у судове засідання не з`явився, про причин неявки суд не повідомив. Крім того, 16.09.2019 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги заперечив, пояснивши, що в діях інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради ОСОБА_2 . відсутні будь які порушення, оскаржувана постанова винесена у відповідності до встановлених законодавцем норм, а від так підстави для її скасування відсутні. У зв`язку із чим, просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази, та надавши доказам оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає відмові з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до ч.3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Судом встановлено, що 29.05.2019 року інспектором з паркування, управління безпеки міста Львівської міської ради ОСОБА_2 винесена постанова серії ЛВ № 42168 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.3 ст. 122 КУпАП, якою на останнього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Згідно вказаної постанови, 29.05.2019 року о 13:33 год. за адресою м. Львів, вул. Словацького, 5 водій транспортного засобу «Ford Fusion» номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», суттєво перешкоджає дорожньому руху, чим порушив п. 8.4 «в», 33.3.34, 15.10 «а» ПДР України./а.с.3/

Суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» не видно, оскільки з поданих самим же позивачем фотокарток місця події, встановлено, що вказаний знак знаходиться в полі зору водіїв, а від так ОСОБА_1 не був позбавлений можливості побачити вказану заборону зупинки.

Крім того, суд вважає абсурдними доводи позивача про те, що після того, як в нього впали окуляри, він двічі об`їхав вулицю Дорошенка, та вулицю Крушельницької, аби відремонтувати свої окуляри, щоб запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян, у зв`язку із чим порушив правила дорожнього руху, а саме здійснив зупинку в забороненому місці, оскільки вказані твердження жодним чином не підтверджуються. Сама лиш квитанція з «Еліт оптики» жодним чином не свідчить про викладені вище обставини, а від так не приймається судом до уваги.

Статтями 17 та 18 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Наведені ОСОБА_1 вище обставини, жодним чином не підлягають до застосування вище зазначених норм права, оскільки ним не доведено, які саме дії він розцінює як крайню необхідність, чи дії, що слугували для усунення небезпеки чи загрози оточуючим.

Натомість, вказане позивачем твердження знаходить свою абсурдність, оскільки ОСОБА_1 вказує, що аби уникнути будь яких загроз як учасникам дорожнього руху, так і іншим громадянам, він змушений був здійснити зупинку, оскільки не може керувати своїм автомобілем без окуляр. Однак з наданих відповідачем фотокарток місця події, встановлено, що даний автомобіль було припарковано вздовж тротуару, ОСОБА_1 не було ввімкнено сигналів аварійного світла автомобілю, що б свідчило про будь які екстрені дії, вчинені водієм для уникнення потенційних загроз. Крім того, з матеріалів позову вбачається, що ОСОБА_1 , будучи без окулярів для покращення зору, самостійно, без допомоги сторонніх осіб, припаркував своє авто, після чого побачив дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено», не увімкнув аварійного світла автомобілю, залишив авто.

Згідно зі ст.18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, права» і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна; загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує», з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях.|Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Згідно пункту 2.14(е) ПДР, «Водій має право: е) відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян » Однією з найважливіших умов правомірності відступу від вимог законодавства є те, що за таких обставин неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

В такому разі повинно бути дотримано вимог про вимушену зупинку, тобто припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Відповідно до пункту 15.14. ПДР України, У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил. (9.9. Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: а) у разі вимушеної зупинки на дорозі.)

Але варто зазначити, що позивач вказує на те, що саме керує транспортним засобом в окулярах, а не про те, що має проблеми із зором, які можуть вплинути на здатність бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну чи керувати транспортним засобом, про що у свою чергу позивачем не надано належних доказів.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за яким зареєстровано транспортний засіб «Ford Fusion» з д.н.з. НОМЕР_1 , який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення у м. Львів, на вул. Словацького, 5, 29 травня 2019 року о 13.33 год, який здійснив зупинку і знаходився в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Пунктом 3.34 розділу 33 Постанови Кабінету міністрів України "Про Правила дорожнього руху" визначається зона дії знаку "Зупинку заборонено" яким забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Судом достовірно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 122 КУпАП, оскільки на транспортному засобі «Ford Fusion» з д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно з Єдиним реєстром транспортних засобів зареєстровано за позивачем, було здійснено зупинку за адресою: м . Львів, на вул. Словацького, 5. Даний транспортний засіб знаходився (здійснив зупинку) в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено", що не відповідає вимогам п.8.4 «в» і 33.3.34 ПДР України.

Від так у діях інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради ОСОБА_2 . відсутні будь які порушення, оскаржувана постанова серії ЛВ № 42168 від 29.05.2019 року винесена на законних підставах, а від так скасуванню не підлягає.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги факт того, що позивачем не представлено суду жодного доказу, який би свідчив про неправомірність складення оскаржуваної постанови, крім того враховуючи, що позивачем не було представлено суду жодного доказу, який би слугував підставою для скасування вказаної постанови, суд приходить до переконань, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.8,9,20,28,44,47,77,90,192,210-211,241-246,250, 294 КАС України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішень та дій суб`єкта владних повноважень - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління безпеки міста Львівської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Львів, просп.. Свободи, буд. 1, фактична адреса: м. Львів, вул. Зелена, 9, .

Текст рішення виготовлено 11.11.2019 року.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя