Справа № 460/3239/18
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9182/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

представника позивача Педича Д.П.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства Здолбунівської міської ради «Здолбунівкомуненергія» до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Друзенко Н.В.,

час ухвалення рішення 14:56:10,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 14 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2018 року Комунальне підприємство Здолбунівської міської ради «Здолбунівкомуненергія» звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення № 287/17-00-50-02/30032555 від 28 серпня 2018 року про застосування штрафу та нарахування пені за несплату(неперерахування) або несвоєчасну сплату(несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21 січня 2016 року до 21 серпня 2018 року на загальну суму 130521,90 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що було позбавлене можливості своєчасно і в повному обсязі виконати свої зобов`язання перед бюджетом, оскільки банківські рахунки були арештовані і заробітна плата виплачувалась працівникам виключно через відділ державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції. Вказані обставини були встановлені рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/2049/17. Крім того, ГУ ДФС у Рівненській області 17 липня 2017 року був складений акт виїзної документальної перевірки за №497/17-00-14- з питань дотримання сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2017 року, на підставі якого рішенням № від 02 серпня 2017 року до позивача вже були застосовані штрафні санкції та йому було нараховано пеню за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску за відповідний період, а тому відповідач не мав права повторно ревізувати охоплений вищевказаною перевіркою період і додатково застосовувати штрафні санкції, які він сам кваліфікував як помилково не нараховані. Крім того, згідно оскаржуваного рішення позивачу взагалі не відомо, який вид перевірки щодо нього було застосованого фіскальним органом, позаяк будь-яких документів крім спірного рішення від фіскального органу він не отримував.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області № 287/17-00-50-02/30032555 від 28 серпня 2018 року.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що дані інформаційної системи органу ДФС про нарахування і сплату позивачем єдиного внеску, які використано як базис для нарахування штрафної санкції і пені, є помилковими, а відтак і сума штрафу і сума пені за рішенням №287/17-00-50-02/30032555 від 28 серпня 2018 року є хибними.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислювати ці внески і сплати їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Порушення законодавчо встановленого строку на сплату ЄСВ за грудень 2015 року, квітень, травень, липень, серпень, вересень 2016 року, квітень, липень, серпень, вересень, листопад 2017 року, червень 2018 року встановлене відповідно до даних інтегрованої картки платника та не спростовано позивачем належними та допустимими доказами.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що оскаржуване рішення податкового органу прийнято виключно на підставі даних інтегрованої картки платника податків-позивача у справі, без проведення будь-якої перевірки, а матеріалами справи підтверджується, що облік ЄСВ в інтегрованій картці позивача у відповідні періоди 2016 року та 2017 року був недостовірним.

В судовому засіданні представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, в період з 12 червня 2017 по 10 липня 2017 року на підставі наказу №561 від 31 травня 2017 року та направлень від 12 червня 2017 року №644/17-00-14-01, №645/17-00-14-01, №646/17-00-14-01, №647/17-00-14-01 та №648/17-00-14-01, відповідно до ст.20 розділу І, ст.ст.75, 77, 82 гл.8 розділу ІІ Податкового кодексу України уповноваженими особами Головного управління ДФС у Рівненській області проведена планова виїзна документальна перевірка Комунального підприємства Здолбунівської міської ради Здолбунівкомуненергія з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2017 року, валютного законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2017 року з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2017 року. За результатами перевірки складено акт №497/17-00-14-01/30032555 від 17 липня 2017 року(а.с.13-39).

За висновками такого акту перевіркою встановлено, зокрема, порушення ч.7 ст.9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме несвоєчасна сплата ЄСВ за жовтень 2016 року в сумі 83522,93 грн по терміну сплати до 21 листопада 2016 року, за листопад 2016 року в сумі 90552,10 грн по терміну сплати до 20 грудня 2016 року, за грудень 2016 року в сумі 22000 грн по терміну сплати до 20 січня 2017 року(а.с.39 на звороті).

На підставі таких висновків 03 серпня 2017 року відповідачем прийнято рішення №, яким до позивача застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату єдиного внеску в сумі 33931,67 грн та пеню в сумі 2528,21 грн за період з 22 листопада 2016 року по 24 січня 2017 року, що оскаржувалось позивачем в судовому порядку.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року у справі №817/1739/17 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/71934011), яке набрало законної сили 06 березня 2018 року, визнано протиправним і скасовано в повному обсязі рішення Головного управління ДФС у Рівненській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 02 серпня 2017 року(а.с.40-42).

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що за період з жовтня 2016 року по грудень 2017 року позивачем задекларовано до сплати 276703,60 грн, а фактично сплачено 363778,92 грн, що на 87075,32 грн більше задекларованої суми, тобто, за вказаний період у позивача відсутній будь-який борг по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Поміж цього, судом встановлено, що зазначені кошти протиправно були зараховані відповідачем в погашення боргу по ЄСВ позивача минулих періодів. Так, 29 січня 2016 року податковим органом прийнято рішення про застосування до КП Здолбунівкомуненергія Здолбунівської міської ради штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасні перерахування) єдиного внеску за № на загальну суму 105593,75 грн, в т.ч. штраф у розмірі 96959,85 грн та пеня у розмірі 8633,9 грн. Позивач зазначене рішення оскаржив до суду, постановою якого від 28 жовтня 2016 року у справі №817/685/16 в задоволенні позову відмовлено повністю. В той же час, з інтегрованої картки ІС Податковий блок платника КП Здолбунівкомуненергія слідує, що погашення штрафних санкцій та пені по рішенню № від 29 січня 2016 року починається з 17 листопада 2016 року, тобто за рахунок сплати позивачем ЄСВ в жовтні-грудні 2016 року та в період часу, коли рішення суду не набрало законної сили.

Також, судом встановлено, що станом на січень 2016 року позивач мав переплату з ЄСВ. Штраф у загальному розмірі 96959,85 грн та пеню у загальному розмірі 8633,90 грн по рішенню № відповідач виключив з обліку 13 жовтня 2016 року, мотивуючи свої дії отриманням ухвали суду №817/685/16 від 16 травня 2016 року із запізненням(а.с.160-165). Разом з тим, вже 17 листопада 2016 року відповідачем в повному обсязі поновлено в обліку нарахування позивачу штрафу та пені по рішенню № і зараховано на її погашення поточні платежі(а.с.169-174), не зважаючи на те, що постанова суду від 28 жовтня 2016 року у справі №817/685/16 набрала законної сили 06 лютого 2017 року. Такі протиправні дії контролюючого органу призвели до того, що станом на кінець 2016 року у позивача з ЄСВ обліковувалася недоїмка за рахунок обліковування неузгодженої суми 105593,75 грн в якості боргу, в той час як фактично на даний період позивач мав переплату з ЄСВ.

Крім цього, з матеріалів справи слідує, що КП Здолбунівської міської ради Здолбунівкомуненергія сплачено 105593,75 грн, в т.ч. штраф у розмірі 96959,85 грн та пеню у розмірі 8633,90 грн по рішенню № від 29 січня 2016 року в повному обсязі платіжним дорученням №1224 від 31 січня 2017 року(а.с.7).

Досліджуючи інтегровану картку платника податку КП Здолбунівської міської ради Здолбунівкомуненергія з ЄСВ за 2017 рік (а.с.88-94) суд встановив, що після зарахування коштів за платіжним дорученням №1224 від 31 січня 2017 року у позивача недоїмка з ЄСВ не обліковувалася до 15 серпня 2017 року(за виключенням періоду 22 травня 2017 року- 24 травня 2017 року та 20 червня 2017 року-21 червня 2017 року). Недоїмка почала обліковуватися у зв`язку з тим, що 15 серпня 2017 року відповідачем внесено до інтегрованої картки як узгоджену суму грошового зобов`язання штраф та пеню, що нараховані за рішенням № від 02 серпня 2017 року(а.с.90-91). Разом з тим, вказане рішення оскаржувалось платником до суду і, як вже зазначалось раніше, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року у справі №817/1739/17, яке набрало законної сили 06 березня 2018 року, скасовано повністю.

Втім, штраф та пеня, що нараховані за рішенням № від 02 серпня 2017 року виключено з обліку лише 18 вересня 2017 року, коли поточні платежі позивача вже були зараховані в якості сплати такої недоїмки за вищевказаним рішенням(а.с.91-92). Усе це призвело до того, що облік в інтегрованій картці сплати позивачем ЄСВ був недостовірним.

З вересня по листопад 2017 року у позивача обліковувалась недоїмка зі сплати ЄСВ, яка в повнім мірі була погашена 27 грудня 2017 року і станом на вказану дату у позивача обліковувалася переплата.

За даними інтегрованої картки платника податків з ЄСВ за 2018 рік у позивача до 20 липня 2018 року постійно обліковувалась переплата з ЄСВ. Недоїмка виникала лише у періоді з 20 липня 2018 року по 13 серпня 2018 року та в періоді з 20 серпня 2018 року по 21 серпня 2018 року(а.с.82-87).

28 серпня 2018 року Головним управлінням ДФС у Рівненській області було винесено рішення №287/17-00-50-02/30032555 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до КП Здолбунівської міської ради Здолбунівкомуненергія застосовано штраф у розмірі 117534,65 грн та нараховано пеню у розмірі 12987,25 грн(а.с.43). Вказане рішення прийнято виключно на підставі даних інтегрованої картки платника податків позивача у справі, без проведення будь-якої перевірки. Рішення отримане позивачем 28 вересня 2018 року(а.с.78 на звороті).

Позивачем вказане рішення оскаржене в адміністративному порядку 05 жовтня 2018 року, за результатами якого 09 листопада 2018 року рішення залишено без змін, а скарга без задоволення(а.с.8-12).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 4 Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 того ж Закону платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 8 статті 9 вищевказаного Закону передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у п. 4 і п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Відповідно до ч. 10 цієї ж статті днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно із ч. ч. 11 та 12 вищевказаної статті у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Враховуючи вищенаведені норми, законодавцем визначено обов`язок платників єдиного внеску сплачувати його до 20-го числа щомісяця одночасно з виплатою заробітної плати. Несвоєчасно сплачений єдиний внесок вважається недоїмкою.

Частинами 10 та 11 ст. 25 вищевказаного Закону на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Аналізуючи вищенаведені норми права, колегія суддів зазначає, що у разі порушення строків сплати єдиного внеску, передбачено накладення штрафних санкцій та нарахування пені, при цьому, законодавство України не ставить у залежність виконання обов`язку щодо своєчасної сплати нарахованого єдиного внеску від наявності певних умов, у тому числі, своєчасного надходження фінансування, арешту банківських рахунків. Більше того, роботодавці зобов`язані сплачувати нарахований єдиний внесок у встановлений законодавством строк незалежно від виплати заробітної плати та інших виплат, на які нараховується єдиний внесок.

Частиною 2 статті 8 та статтею 12 Закону №2464 передбачено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Згідно із п. 8 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України №449 від 20 квітня 2015 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до ч. 1 розділу VIІ тієї ж Інструкції за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Підпунктом 2 пункту 2 розділу VII вищевказаної Інструкції передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасно сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначені порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.

Враховуючи вищенаведене, орган ДФС має право винести щодо такого платника рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, якщо дані інформаційної системи органу ДФС свідчать про факти несвоєчасної сплати платником єдиного внеску даного платежу.

З матеріалів справи слідує, що рішення №287/17-00-50-02/30032555 від 28 серпня 2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску відповідає за формою додатку №12 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Однак, судом першої інстанції встановлено, що відповідач абсолютно безпідставно обліковував за позивачем недоїмку по штрафним санкціям і пені, нарахованих по рішенню № від 29 січня 2016 року та по рішенню № від 02 серпня 2017 року у той період часу, коли зазначені рішення не набули статусу узгоджених і оскаржувались в судовому порядку. Тому облік ЄСВ в інтегрованій картці позивача у відповідні періоди 2016 року та 2017 року був недостовірним.

Згідно наявного в матеріалах справи рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 817/2049/17 встановлено, що підприємство було позбавлене можливості своєчасно і в повному обсязі виконати свої зобов`язання перед бюджетом, оскільки банківські рахунки були арештовані і заробітна плата виплачувалась працівникам виключно через відділ державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції.

Також, з матеріалів справи слідує, що плановою виїзною документальною перевіркою Комунального підприємства Здолбунівської міської ради Здолбунівкомуненергія, результати якої оформлені актом №497/17-00-14-01/30032555 від 17 липня 2017 року, за результатами якої винесено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 02 серпня 2017 року, було охоплено питання своєчасності нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2017 року.

При цьому, законодавством не передбачено донарахування додаткових штрафних санкцій за відповідний період після того, як такий період вже було обревізовано із застосуванням штрафних санкцій, а усунення раніше допущених податковим органом помилок, як підстави для застосування штрафів, законодавець не передбачає.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 25 квітня 2019 року у справі №820/2650/16.

Щодо нарахування штрафної санкції і пені за несвоєчасне нарахування і сплату позивачем єдиного внеску за період з 01 квітня 2017 року по 28 серпня 2018 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідачем не підтверджено правильність даних інтегрованої картки платника ЄСВ позивача у справі за вищевказаний період, а саме не доведено, що відповідач привів у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів відповідно до рішення ДФС України.

Також, колегія суддів зазначає, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, та приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону та самостійно здійснювати перерахунок штрафної санкції і пені платнику ЄСВ, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому законодавцем повноважень.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення ГУ ДФС у Рівненській області №287/17-00-50-02/30032555 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 28 серпня 2018 року не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року у справі № 460/3239/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 12 листопада 2019 року.