Справа № 263/10596/19
Суддя: Музика О. М.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/261/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Налісної Ю.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 28 червня 2019 року інспектором УПП у Харківській області винесено постанову серії НК № 152515 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 510 грн. У вказаній постанові зазначено, що 28 червня 2019 року о 11:30 год. позивач, керуючи транспортним засобом марки «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснював перевезення великогабаритного вантажу не укомплектованого відповідно до Постанови КМУ № 30, чим порушив п. 22.5 ПДР України. Позивач зазначає, що 28 червня 2019 року о 11:30 год. він керував транспортним засобом марки «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , та перевозив великогабаритний вантаж обладнання, маючи при собі дозвіл від 26 червня 2019 року № НГ, виданий відділом безпеки дорожнього руху УПП в Донецькій області строком з 26 червня 2019 року по 03 липня 2019 року. Габарити вантажу відповідали зазначеним у дозволі. Транспортний засіб був укомплектований відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30. Позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки до такої не додано жодних доказів, оскаржувана постанова не містить опису обставин, установлених при розгляді справи, не зазначено, за якими параметрами працівник поліції визначив невідповідність вантажу, крім того, при складанні протоколу порушено право позивача на захист, оскільки він не мав можливості звернутися для отримання правової допомоги.

У зв`язку з чим, керуючись ст. ст. 7, 9, 10, 247, 256, 261, 268, 280, 288, 289 КУпАП, ст. ст. 6, 17, 19, 74, 104-106, 107 КАС України, позивач просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову від 28 червня 2019 року серії НК № 152515 про притягнення його адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Рух справи

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, визначено строк для відповідача для подання відзиву на позов та позивачу для надання відповіді на відзив, роз`яснено строки та порядок надання суду доказів.

У зв`язку із розглядом справи без сторін у спрощеному порядку, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом досліджуються саме представлені позивачем письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 28 червня 2019 року серії НК № 152515 28 червня 2019 року о 11:30 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по 17 км автодороги М-18, перевозив великогабаритний вантаж не укомплектований відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, чим порушив правила перевезення великогабаритного вантажу, п. 22.5 ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Також графа такої постанови щодо доданих до неї доказів не заповнена.

Позивачем наданий суду дозвіл від 26 червня 2019 року № НГ, виданий Відділом безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Донецькій області, на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а саме: транспортного засобу марки «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , вантаж: обладнання, строк дії дозволу з 26 червня 2019 року по 03 липня 2019 року.

Зі змісту підстав позову інспектором поліції УПП в Харківській області, як суб`єктом владних повноважень, який виніс індивідуальний акт (оскаржувану постанову), порушені права позивача.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Об`єктивна сторона указаного правопорушення виражається у порушенні правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та порушенні правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі - Правила), пунктом 2 яких визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 4 Правил передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Пунктом 22.6 ПДР України визначено, що транспортні засоби, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, повинні рухатися з увімкненим ближнім світлом фар, задніми габаритними ліхтарями та встановленими розпізнавальними знаками, передбаченими пунктом 30.3 цих Правил, а великовагові та великогабаритні транспортні засоби - також з увімкненим проблисковим маячком (проблисковими маячками) оранжевого кольору.

Отже, для вирішення питання щодо правомірності притягнення особи за порушення зазначених вимог ПДР України перш за все необхідно встановити факт порушення спеціальних правил перевезення великогабаритного вантажу.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У той же час, відповідачем не представлено доказів порушення ОСОБА_1 спеціальних правил перевезення великогабаритного вантажу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 132-1 КУпАП.

Відтак, за наявності відповідного дозволу, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких підстав, постанова у справі про адміністративне правопорушення від 28 червня 2019 року серії НК № 152515 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. підлягає скасуванню, а права про адміністративне правопорушення закриттю.

Щодо судових витрат.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП, судовий збір відноситься на рахунок держави відповідно до ст. 143 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 10, 11, 242, 245, 246, 286 КАС України, ст. ст. 132-1, 219, 251, 280, 284, 293 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 28 червня 2019 року серії НК № 152515 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Управління патрульної поліції у Харківській області, , адреса: вул. Шевченка, 315а, м. Харків.

Суддя О.М. Музика