Справа № 540/367/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/367/19
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Запорожана Д.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ГУ ДФС України в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 06.02.2019 року № та № 001451304, а також податкову вимогу № 1420-17 від 20.03.2019 року про сплату податкового боргу у сумі 897 544,44 грн.

01.03.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків.

22.03.2019 року відкрито спрощене провадження та призначено справу до розгляду.

30.05.2019 року у судовому засіданні за клопотанням представника позивача замінено позивача з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на фізичну особу ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, пояснив, що оскаржувані ППР були винесені на підставі акта перевірки від 17.01.2019 року. Позивач вважає, що у цьому акті відображені недостовірні факти.

Наказ про проведення перевірки позивачем отриманий не був, в акті зазначено протилежне. Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не була ознайомлена з наказом про проведення перевірки, не повідомлена про дату, час та місце проведення контрольного заходу, результати цієї перевірки не мають правових наслідків.

Крім того, в акті вказано, що зі слів платника податків документи необхідні для перевірки були викрадені, однак у витязі з кримінального провадження не зазначено про крадіжку документів, із чим позивач не погоджується, адже чітко вказано, що були викрадені речі, серед яких був портфель із документами що стосуються підприємницької діяльності.

Позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога про сплату податкового боргу необґрунтовані та підлягають скасуванню також з підстав пропущення строків проведення перевірки, визначених ст.102 ПК України - 1095 днів.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, зазначили, що порушення, зазначені в акті перевірки від 17.01.2019 року, є доведеними, а спірні ППР є такими, що прийняті відповідно до вимог чинного законодавства.

Під час проведення перевірки встановлено, факт оформлення ФОП ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) у січні - серпні 2015 року вантажно-митних декларацій на загальну суму 6 380 149,85 грн.

Факт отримання грошових коштів станом на 10.01.2019 року позивачем не спростований. Поміщення українських товарів у митний режим для цілей оподаткування вважається експортом цих товарів. Встановити дату передачі покупцю права власності на товар (постачання товару) та визначити дату сплати за даний товар (постачання товару) станом на 10.01.2015 року, у зв`язку з ненаданням первинних документів, не є можливим.

Таким чином, для визначення обсягу отриманого доходу платника податків та визначення фактичної дати отримання є відомості з бази даних АІС «Податки» та АРМ «Митниця».

З метою правильного обчислення суми податкового зобов`язання платника податків та визначення об`єкта оподаткування використано інформацію з реєстру експортних митних декларацій.

ФОП ОСОБА_3 , було експортовано товари на територію ВЕЗ «Крим» за період з 12.01.2015 року по 14.08.2015 року на загальну суму 6 380 149,85 грн., що значно перевищують гранично встановлені суми доходів, передбачених п.291.4 ст.291 ПК України.

Позивач за період з 01.01.2015 року по 31.03.2015 року здійснювала діяльність на спрощеній системі оподаткування із застосуванням ставки єдиного податку - II група.

Згідно даних вантажно-митних декларацій станом на 01.04.2015 року обсяг доходу ФОП ОСОБА_4 становить 3 847 352,00 грн., що перевищує гранично встановлені суми доходів для платників спрощеної системи оподаткування із застосуванням II групи єдиного податку.

У зв`язку із перевищенням обсягу доходу понад 1 500 000,00 грн. в період з 01.01.2015 року по 31.03.2015 року, платник податків повинен був перейти з 01.04.2015 року на сплату інших податків і зборів.

Таким чином, встановлено заниження позивачем суми єдиного податку за 1 кв. 2015 року на суму 351 388, 63 грн.

Надалі перевіркою встановлено, що за період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року ФОП, здійснювала діяльність із застосуванням ставки єдиного податку, встановленої для сплати єдиного податку платниками єдиного податку III групи та сплачував до бюджету даний податок.

Отже, позивачем занижено суму єдиного податку за 2015 рік на суму 434 174,35 грн.

Порушення зазначені в акті перевірки є доведеними, а спірні податкові повідомлення - рішення є таким, що прийняті відповідно до вимог чинного законодавства.

З приводу податкової вимоги представники відповідача зазначили наступне, що станом на 11.06.2019 року податковий борг відсутній, а податкова вимога відкликана у зв`язку із оскарженням ППР.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.02.2019 року № , № та податкової вимоги № 1420-17 від 20.03.2019 року.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.02.2019 року № , № , а провадження в частині позовної вимоги про скасування податкової вимоги № 1420-17 від 20.03.2019 року - закрити. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, проте про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець Генічеською РДА Херсонської області, дата реєстрації 23.07.2004 року № 0000003.

З метою відпрацювання інформації щодо невідповідності задекларованих сум доходів вартості товару, вивезеного позивачем за межі митної території України, згідно листа ДФСУ від 19.04.2018 року, на її адресу був направлений рекомендованим листом запит, про надання інформації (пояснень) та їх документальних підтверджень з питань повноти нарахування та сплати податків і зборів за 2015 рік, який вважається належним чином врученим платнику, оскільки надісланий у порядку, визначеному п.42-2 ст. 42 ПК України.

Однак, в порушення вимог пп.78.1 п.78.1 та п.73.3 ст.73 ПК України суб`єктом господарювання не надано пояснення та їх документальних підтверджень у встановлені законом строки, а саме, протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

У зв`язку із чим, посадовими особами контролюючого органу складено акт від 19 жовтня 2018 року № 2555 «Про ненадання пояснень та їх документальних підтверджень ФОП ОСОБА_1 »

13.11.2018 року прийнято наказ № 1257 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року».

13.11.2018 року видано направлення на перевірку № 774.

Наказ № 1257 та направлення № 774 вручені позивачеві не були у зв`язку із відсутністю останньої за податковою адресою, про що 15.11.2018 року був складений акт № 2793/21-22-13-04.

На підставі наявної податкової інформації (даних АРМУ «Митниця» та податкової декларації про майновий стан і доходи платника за 2015 рік) Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя прийнято наказ № 1508 від 21.12.2018 року на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.

Копія цього наказу, а також письмове повідомлення від 21.12.2018 року № 767/21-22-13-04 про дату початку та місце проведення документальної перевірки надіслано на поштову адресу платника податків ОСОБА_5 , рекомендованим листом з повідомленням про вручення, які були отримані нею особисто під підпис 06.01.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Позивач жодних документів не надала, замість цього направила податковому органу пояснення, у якому зазначила, що усі необхідні документи для проведення перевірки були викрадені. Відповідно до копії наданого платником витягу з кримінального провадження № 0000222, про крадіжку документів, які стосуються підприємницької діяльності ФОП за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року не вказано.

Відповідно до акта про результати документальної позапланової невиїзної перевірки позивача від 17.01.2019 року № 17/21-22-13-04/ НОМЕР_1 , в ході здійснення цього заходу встановлений факт оформлення ФОП ОСОБА_3 у січні-серпні 2015 року вантажно-митних декларацій на загальну суму 6 380 149,85 грн.

Перевіркою встановлені наступні порушення:

- заниження єдиного податку за 2015 рік у сумі 434 174,35 грн.;

- незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених ПК України за 2015 рік.

На підставі вищевказаного акта були прийняті оскаржувані ППР від 06.02.2019 року № про нарахування грошового зобов`язання у сумі 542 717,94 грн.; № про застосування штрафних санкцій відносно ОСОБА_1 у сумі 510 грн.

Позивач не погоджується з цими ППР та вважає, що вони підлягають скасуванню, у зв`язку із тим, що прийняті на підставі акта, в якому зазначена недостовірна інформація.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Згідно до вимог п.44.1 ст.44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно до вимог п.44.3 ст.44 ПК платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до вимог п.44.5 ст.44 ПК у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

Проте, перевіркою встановлено, що позивач у п`ятиденний строк з дня скоєння крадіжки письмово не повідомила про це контролюючий орган за місцем обліку та не вжила заходів до відновлення втрачених документів.

Згідно до вимог п.44.6 статті 44 ПК у разі якщо до закінчення перевірки платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Як було встановлено перевіркою, позивач, всупереч вимогам п.44.5 ст.44 ПК, у п`ятиденний строк з дня скоєння крадіжки письмово не повідомила про це контролюючий орган за місцем обліку та не вжила заходів до відновлення втрачених документів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості дій відповідача з приводу ненадання контролюючому органу необхідних для перевірки документів, оскільки платником податку не виконані вимоги вищевикладених приписів ПК.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на відсутність правових наслідків проведеної перевірки через невручення суб`єктові господарювання наказу про проведення перевірки, адже податковим органом надано рекомендоване повідомлення про вручення позивачеві особисто під підпис цього документа.

На думку суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції, податковий орган, у відповідності до вимог ПК України та у визначеній цим законом послідовності, отримавши податкову інформацію про порушення податкового законодавства позивачем, направив запит позивачу щодо надання документів та пояснень, а не отримавши їх, призначив проведення документальної перевірки та провів її, дотримавшись процедури визначеної ПК України, тобто діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо порушення процедури проведення перевірки є хибними.

Крім того, стосовно доводів апеляційної скарги щодо порушення строків проведення перевірки визначених ст.102 ПК України, колегія суддів зазначає наступне

Так, позивач вважає, що строк проведення перевірки закінчується в день подачі податкової декларації за 2018 рік.

Але, згідно з положеннями пункту 102.1. статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Згідно до вимог п.114.1 ст.114 граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 ПК України.

Відповідно у даній справі платник визначив свої податкові зобов`язання самостійно у поданій ним декларації. Відтак перебіг строку давності у цьому випадку коли визначення зобов`язання здійснюється платником, має обраховуватися з дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, або граничним строком сплати грошових зобов`язань, а не безпосередньо днем подачі декларації якщо така подана в межах строків визначених ПКУ.

Оскільки акт перевірки складено 17.01.2019 року, податкові повідомлення рішення прийнято 06.02.2019 року, а строк подачі податкової звітності, передбачений вимогами п.п. 49.18.5 п.49.18 ст.49 ПКУ визначено протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового), то відповідачем не порушено строки визначені ст.102 ПК України.

Що стосується виявлених порушень колегія суддів зазначає наступне.

Так,відповідно до абз. 2 п. 291.4 ст. 291 ПК друга група - фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1 500 000,00 гривень.

Платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування.

Згідно до вимог пп.2 п.293.8 ст.293 Податкового кодексу України, платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування. Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу. Такі платники, до суми перевищення, зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків.

Згідно даних вантажно-митних декларацій станом на 01.04.2015 року обсяг доходу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 становить 3 847 352,00 грн., що перевищує гранично встановлені суми доходів для платників спрощеної системи оподаткування із застосуванням II групи єдиного податку.

У зв`язку із перевищенням обсягу доходу понад 1 500 000,00 грн. у період з 01.01.2015 року по 31.03.2015 року, платник податків повинен був перейти з 01.04.2015 року на сплату інших податків і зборів.

Перевіркою також встановлено, що за період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року ФОП ОСОБА_6 , здійснювала діяльність із застосуванням ставки єдиного податку, встановленої для сплати єдиного податку платниками єдиного податку III групи та сплачувала до бюджету даний податок.

Відповідно абз.2 п.291.4 ст.291 ПК: третя група - фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 20 000 000,00 гривень.

Згідно до вимог п.292.1 ст.292 ПК доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи-підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і в шкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Таким чином, згідно п.292.1 ст.292 ПК встановлено, що позивачем занижено суму єдиного податку за 2015 рік на суму 434 174,35 грн.

Під час судового засідання суду першої та апеляційної інстанцій не знайшов свого підтвердження факт зазначення в акті перевірки недостовірних відомостей, у зв`язку із чим, оскаржувані ППР є обґрунтованими та такими, що скасуванню не підлягають.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога щодо скасування податкової вимоги задоволенню також не підлягає, оскільки у судовому засіданні суду першої інстанції представник відповідача пояснила, що станом на 11.06.2019 року податковий борг відсутній, інтегровану картку платника податків на період оскарження в суді ППР, які є предметом розгляду даної справи, приведено у відповідність, спірна податкова вимога є відкликаною. Представник позивача в судовому засіданні суду першої інстанції також підтвердив факт відсутності податкового боргу в інтегрованій картці платника податків.

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Запорожан Д.В.