Справа № 620/1795/19
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 листопада 2019 року

Київ

справа № 620/1795/19

адміністративне провадження № К/9901/29943/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Усенко Є.А., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Північного офісу Держаудитслужби на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі № 620/1795/19 за позовом Північного офісу Держаудитслужби до Чернігівської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, про зобов`язання виконати вимогу ,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Північного офісу Держаудитслужби на рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, предметом спору у якій було зобов`язання Чернігівської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів виконати пункт 4 вимоги Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області від 25.02.2019 №26-25-07-14/1145 щодо усунення виявлених ревізією порушень в установленому законодавством порядку, а саме забезпечити відшкодування до Державного бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 "Інші надходження" на рахунок, який відкрито в органах Державної казначейської служби, зайво отриманих коштів у розмірі 555757,77 грн. отриманих у супереч чинному законодавству.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з того, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства у цій частині є обов`язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. У справі, що розглядається, позивач пред`явив вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення, у зв`язку з чим доводи позивача по суті порушень не можуть бути перевірені в межах предмету доказування у цій справі. Такі доводи можуть розглядатись виключно у справі за позовом органу фінансового контролю про стягнення збитків, а не за позовом про зобов`язання вчинити певні дії.

У касаційній скарзі позивач зазначає, що не погоджується з такими висновками судів, оскільки вимога має немайновий характер. При цьому судова практика розмежовує повноваження органу державного фінансового контролю щодо пред`явлення позовів до суду як про відшкодування збитків завданих державі, так і щодо зобов`язання виконати законну та обов`язкову вимогу про усунення допущених порушень. Враховуючи, що вимога контролюючого органу є обов`язковою до виконання, у цій справі вимога у встановлений позивачем строк відповідачем не виконана у повному обсязі, не оскаржена і не скасована в судовому порядку, суди дійшли помилкового висновку про відмову в позові.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною другою статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо:

1) Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком; або

2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що розглядаючи справу в порядку спрощеного позовного провадження, судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції, висновки якого підтримано апеляційним судом, було прийнято до уваги правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 11.03.2019 у справі № 825/25/14.

У цій постанові викладено такий висновок: "...орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів..." "...вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки..."

Ця судова практика вже є усталеною. І за цією практикою вирішальне значення має характер вимоги, а саме її направленість - на коригування роботи підконтрольної установи чи на відшкодування збитків.

Таким чином, доводи скаржника, що суди не застосували висновки Верховного Суду є безпідставними, оскільки висновки щодо питання правильного застосування норми права, яке регулює спірні правовідносини, і правова оцінка характеру пред`явлених до підконтрольної установи вимог не є тотожними поняттями.

З огляду на предмет позову у цій справі і характер вимоги, пункт 4 якої позивач просить зобов`язати відповідача в судовому порядку виконати, очевидним є її направленість саме на відшкодування збитків, оскільки нею вказано як на виявлені збитки, їхній розмір та порядок їх відшкодування шляхом перерахування до Державного бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 "Інші надходження" на відповідний рахунок.

Таким чином, судові рішення у цій справі, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, у зв`язку з чим колегія суддів визнає касаційну скаргу необґрунтованою і відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Північного офісу Держаудитслужби на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі № 620/1795/19 .

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Є.А. Усенко

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду