Справа № 200/4092/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року справа №200/4092/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Ястребової Л.В., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кудлаєнко В.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 р. (повний текст рішення складено та підписано 26 липня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/4092/19-а (головуючий І інстанції суддя Олішевська В.В.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправним та скасування постанов про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 20.03.2019 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати постанови відповідача № ДЦ 439/1424/АВ/П/ТД-ФС від 26.02.2019 року про накладення штрафу в сумі 375 570 грн.; № ДЦ 439/1424/АВ/П/МГ-ФС від 26.02.2019 року про накладення штрафу в сумі 41 730 грн.; № ДЦ 439/1424/АВ/П/IП-ФС від 26.02.2019 року про накладення штрафу в сумі 4173 грн.; вирішити питання судових витрат (т. 1 а.с. 4-11).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі № 200/4092/19-а позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Донецькій області від 26.02.2019 року № ДЦ 439/1424/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу в сумі 375570 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (т. 2 а.с. 166-179).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позивачу відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що відеозапис інспекційного відвідування позивача є належним доказом у справі; засобами відеотехніки зафіксовано ОСОБА_3 , який надав пояснення, що виконує обов`язки зварювальника. За виконану роботу йому обіцяли 400 грн. Також, засобами відеотехніки зафіксовано ОСОБА_4 , а ФОП ОСОБА_2 повідомив, останній в нього офіційно працевлаштований, проте жодних підтверджуючих документів не було надано, однак відповідно до Наказу від 01.10.2018 року ОСОБА_4 було звільнено з посади слюсаря з ремонту автомобілів. Також при інспекційному відвідуванні встановлено, що ОСОБА_5 виконував обов`язки сторожа та офіційно непрацевлаштований, заробітну плату ще не отримував.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, яка стосується тільки тих позовних вимог, які були судом задоволені. Позивач судове рішення не оскаржив.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 21.10.2014 року за № 0028115, реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов`язкових платежів № (а.с. 12).

01.02.2012 року на ім`я Тво начальника ГУ Держпраці у Донецькій області Зуб Г.В. надійшло пояснення - заява від ОСОБА_6 , відповідно до якого зазначено, що останній працював в «ЧП «ГРИНДЭЙ» м. Слов`янськ пер. Волочаєвський, 8 з 4.04.2018 р. по 26.12.2018 р. водієм на автобусі ПАЗ. Здійснював перевезення по договору дорожних робітників підприємства ТОВ «Славдорстрой». Директор «ЧП «ГРИНДЭЙ» з невідомої причини звільнив ОСОБА_6 з 1.10.2018 р. хоча останній ще три місяці на нього працював. Таким чином працював три місяці неофіційно, але заробітну плату не виплачено за ці місяці. На звернення до директора «ЧП «ГРИНДЭЙ», щодо виплати заробітної плати відповідь не надана. На підставі цього ОСОБА_6 просив посприяти у виплаті заробітної плати. (т.с. 1 а.с 183).

За унормуванням пп. 1 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та звернення працівника «……» від 01.02.2019 р. про порушення стосовно нього законодавства про працю, Головним управлінням Держпраці у Донецькій області видано наказ № 262 від 06.02.2019 року "Про проведення інспекційного відвідування Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яким відділу контролю східного напряму управління з питань праці наказано провести інспекційне відвідування суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з 07.02.2019 року з 7 год. 00 хв. тривалістю 2 робочих днів з питань дотримання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, оплата праці (т. 1 а.с. 33).

06.02.2019 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області сформовано направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 за місцем знаходження об`єкта відвідування: АДРЕСА_1 . Дата початку інспекційного відвідування 07.02.2019 року о 7 год. 00 хв. тривалістю 2 робочих дні (т. 1 а.с. 34,141).

З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2019 року особисто ОСОБА_2 отримав повідомлення від 06.02.2019 року № 04.4-11-8/1335-19 "Про проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання", та направлення від 06.02.2019 р. № 185/04.4/15-08 «Про проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання», про що свідчить відмітка на зазначених документах. (т. 1 а.с. 141, 142).

07.02.2019 р. ГУ Держпраці винесено вимогу про надання документів № ДЦ439/1424/ПД, відповідно до якої зобов`язано ФОП ОСОБА_2 у строк до 09 год. 30 хв. 08 лютого 2019 року надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, а саме: відомості на виплату заробітної плати за 2018-2019 рік в тому числі перед звільненням. Примірник вимоги отримано ОСОБА_2 07.02.2019 р. особисто, про що свідчить відмітка на вимозі (т. 1 а.с 143).

08.02.2019 року посадовими особами Головного управління Держпраці у Донецькій області за результатами проведеного інспекційного відвідування Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 юридична адреса: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_3 , складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДЦ 439/1424/АВ. Акт перевірки отримано особисто ОСОБА_2 08.02.2019 р., про що свідчить особистий підпис (т. 1 а.с. 13-22).

За результатами перевірки вказано, окрім іншого, на таке порушення:

- частина перша статті 21 КЗпП, частина перша статті 24 КЗпП, частина третя статті 24 КЗпП, а саме: при інспекційному відвідуванні 07.02.2019 року встановлено, що ОСОБА_5 виконував обов`язки сторожа. Засобами відеотехніки зафіксовано, як ОСОБА_5 надає пояснення, що він офіційно непрацевлаштований, виконує обов`язки сторожа близько тижня. Заробітну плату ще не отримував.

Засобами відеотехніки зафіксовано ОСОБА_3 , який надав пояснення, що виконує обов`язки зварювальника. За виконану роботу йому обіцяли 400 грн. Трудовий договір з ним не укладався.

Засобами відеотехніки зафіксовано ОСОБА_4 . ФОП ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_4 в нього офіційно працевлаштований, проте жодних підтверджуючих документів не було надано, однак відповідно до Наказу № 4-ЗВ від 01.10.2018 року ОСОБА_4 було звільнено з посади слюсаря з ремонту автомобілів з 01.10.2018 року.

В акті записано, що вищезазначене свідчить про те, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було допущено до роботи сторожа ОСОБА_5 та зварювальника ОСОБА_3 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та не повідомлено центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальноообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що свідчить про порушення частини першої статті 21, частини першої та четвертої статті 24 КЗпП України.

Згідно наказу ФОП ОСОБА_2 № 4-ЗВ від 01.10.2018 слюсар з ремонту автомобілів ОСОБА_4 звільнений з 01.10.2018 року. Згідно відомості на виплату грошей за жовтень 2018 року № 10 заробітна плата у сумі 1240,88 грн., що належить ОСОБА_4 до виплати при звільненні, отримана 31.11.2018 року під особистий підпис. Середній заробіток за час затримки не нараховувався та не виплачувався.

Не погоджуючись з висновками акта інспекційного відвідування, позивачем надані заперечення на акт. За результатами розгляду заперечень 13.02.2019 р. ГУ Держпраці у Донецькій області надано відповідь.

14.02.2019 р. ГУ Держпраці у Донецькій області винесено припис про усунення виявлених порушень № ДЦ 439/1424/АВ/П, відповідно до якого зобов`язано фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 усунути порушення, які були встановлені під час проведення інспекційного відвідування у строк до 14.03.2019 р. (т. 1 а. с. 189-190, 223).

11.03.2019 р. ФОП ОСОБА_2 надана відповідь на адресу ГУ Держпраці про часткове виконання припису. А саме: вимоги у пунктах 1-3 та 7-8 Припису не можуть бути виконані, оскільки є безпідставними з огляду на пояснення, які викладені в запереченнях на Акт від 12.02.2019 р. (т.с 1 а.с. 191).

18.02.2019 р. ГУ Держпраці складено повідомлення № 04.4-11-8/1532-19 про розгляд справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_2 на 26.02.2019 р. об 11 год. 45 хв. Зазначене повідомлення направлено на адресу позивача рекомендованим листом 18.02.2019 року, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, позивача повідомлено телефонограмою на номер 050-919-86-81 ФОП ОСОБА_2 20.02.2019 року, що підтверджується витягом з журналу реєстрації телефонограм. (т.1 а.с. 144 - 145).

26.02.2019 року ГУ Держпраці прийняті постанови про накладення штрафу уповноваженими особами № ДЦ 439/1424/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу в сумі 375570 грн., № ДЦ 439/1424/АВ/П/МГ-ФС про накладення штрафу в сумі 41730 грн., № ДЦ 439/1424/АВ/П/ІП-ФС про накладення штрафу в сумі 4173 грн. (т. 1, а.с. 25-26, 28-30).

Не погоджуючись з вищезазначеним постановами про накладення штрафу, позивач просить суд скасувати їх в судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції оскаржено в частині задоволення позовних вимог.

Таким чином, спірним питанням цієї справи є правомірність дій відповідача щодо прийняття постанови №ДЦ 439/1424/АВ/П/ТД-ФС від 26.02.2019 року про накладення штрафу в сумі 375 570 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо скасування постанови відповідача № ДЦ 439/1424/АВ/П/ТД-ФС від 26.02.2019 року про накладення штрафу в сумі 375 570 грн. з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про охорону праці" від 14.10.1992 року № 2694-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні.

Відповідно до частини першої статті 38 цього Закону, державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ядерної та радіаційної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Згідно до вимог частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Пунктом 1 "Положення про Державну службу України з питань праці", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96, встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Абзацом першим пункту 7 вказаного Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з абзацами 1 та 3 пункту 1 "Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області", затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 04 лютого 2016 року № 8, Головне управління Держпраці у Донецькій області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Підпунктом 15 пункту 4 вказаного Положення та підпунктом 15 пункту 4 "Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 року № 340, передбачено, що Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) зокрема за додержанням законодавства з охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення.

За унормуванням статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V, заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Державний контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) здійснювався у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, що визначалось п. 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).

Згідно з підпунктами третім та четвертим п. 5 Порядку № 295, інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.

Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання (п.п. 8-12 Порядку № 295).

Під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право:

1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;

2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку (п. 14 Порядку № 295).

За приписами пунктів 16, 17 та 18 Порядку №295 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування: перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

У разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється. Нормами п. 19 Порядку зазначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складають акт, і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Пунктом 20 Порядку визначено, що акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акту залишається в об`єкта відвідування.

Пункт 21 Порядку передбачає, що у разі, якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Форма акту інспекційного відвідування затверджена наказом Міністерства соціальної політики України 18.08.2017 №1338. Форма акту містить зміст положення п.21 Порядку щодо строків подання зауважень до акту (не пізніше трьох робочих днів з дати його підписання), а також вказівку на те, що зауваження подаються окремо.

Пункт 27 Порядку вказує, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що при проведенні відповідачем інспекційного відвідування позивача ним вказано на порушення позивачем вимог законодавства про працю - ч.1 ст. 21, ч. 1 та ч.3 ст. 24 КЗпП, а саме: допуск працівників до роботи без укладення трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та діям відповідача, суд також зазначає, що відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно - технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частинами першою та третьою статті 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стаття 21 КЗпП України, визначає, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини першої статті 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Згідно вимог статті 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною першою статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України унормовано, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Приписами абзацу восьмого частини другої статті 265 КЗпП України встановлено: юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

В акті інспекційного відвідування 07.02.2019 року вказано, що ОСОБА_5 виконував обов`язки сторожа. Засобами відеотехніки зафіксовано, як ОСОБА_5 надає пояснення, що він офіційно непрацевлаштований, виконує обов`язки сторожа близько тижня. Заробітну плату ще не отримував.

Засобами відеотехніки зафіксовано ОСОБА_3 , який надав пояснення, що виконує обов`язки зварювальника. За виконану роботу йому обіцяли 400 грн. Трудовий договір з ним не укладався.

Засобами відеотехніки зафіксовано ОСОБА_4 . ФОП ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_4 в нього офіційно працевлаштований, проте жодних підтверджуючих документів не було надано, однак відповідно до Наказу № 4-ЗВ від 01.10.2018 року ОСОБА_4 було звільнено з посади слюсаря з ремонту автомобілів з 01.10.2018 року.

Відповідачем зроблено висновок, що вищезазначене свідчить про те, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було допущено до роботи сторожа ОСОБА_5 , зварювальника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власником або уповноваженого ним органу, та неповідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальноообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що свідчить про порушення частини першої статті 21, частини першої та четвертої статті 24 КЗпП України.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду справи в якості свідків були допитані ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , які повідомили про наступне.

ОСОБА_3 зазначив, що у ОСОБА_2 не працював, у свій вихідний день на прохання ОСОБА_2 за винагороду 400 грн. прийшов на стоянку підварити автомобіль останнього, оскільки є автослюсарем, через деякий час на стоянці з`явилися якісь люди, що здійснювали відеозйомку та задавали питання. ОСОБА_3 не сподобалась ця ситуація та він залишив це місце, роботи не виконував, винагороду не отримував. Також зазначив, що працює офіційно у «Слов`янському вагонному депо».

В матеріалах справи наявна довідка Регіональної філії «Донецька залізниця» структурний підрозділ «Слов`янське вагонне депо» з якої вбачається, що ОСОБА_3 з 26.04.2013 року по час видачі довідки 11.02.2019 р. працює у структурному підрозділі «Слов`янське вагонне депо» електрогазозварником 4 розряду вагоноскладальної дільниці. (т.с. 1 а.с. 104).

ОСОБА_5 , повідомив, що на прохання ОСОБА_8 для подальшого працевлаштування виконував декілька днів роботи кочегара, але за станом здоров`я відмовився працевлаштовуватись, кошти за виконану роботу не отримував. Також зазначив, що у ОСОБА_2 не працював.

На питання представника відповідача зазначив, що у відсутності ОСОБА_8 підпорядковувався ОСОБА_10 .

ОСОБА_4 зазначив, що до листопада 2018 року офіційно працював у ЧП ОСОБА_2 слюсарем. В зв`язку з необхідністю з`ясування наявності роботи 02.07.2019 р. прийшов до знайомих водіїв, йому повідомили, що робота буде, але не зараз. З березня 2019 року офіційно працює у ОСОБА_8 .

Перед наданням пояснень свідки були попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і за відмову від давання показань (т. 1 а.с. 195, 199, 204).

Як зазначалось раніше, ОСОБА_2 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 21.10.2014 року за № 0028115, реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов`язкових платежів № , місцем проживання зазначено АДРЕСА_1 (а.с. 12).

06.02.2019 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області сформовано направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 за місцем знаходження об`єкта відвідування: АДРЕСА_1 . Дата початку інспекційного відвідування 07.02.2019 року о 7 год. 00 хв. тривалістю 2 робочих дні (т. 1 а.с. 34,141).

Разом з тим, 08.02.2019 року посадовими особами Головного управління Держпраці у Донецькій області проведено інспекційне відвідування Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 .

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо провадження позивачем діяльності або проживання за зазначеною адресою (т. 1 а.с. 12, т. 2 а.с. 205-208).

З наведеного вбачається, що інспекційне відвідування проводилось не за адресою, вказаною у вищезазначених документах, що є порушенням процедури проведення інспекційного відвідування, а саме: пп.1 п. 11 Порядку № 295.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця встановлено, що ОСОБА_8 зареєстрований в якості фізичної особі - підприємця 16.07.2009 р. номер запису 0009465, місце проживання АДРЕСА_4 та йому на праві власності належить об`ект нерухомого майна будівля ділянки вентиляції, адреса АДРЕСА_5 , будівля ділянки вентиляції - А - 1, загальна площа 712,9 кв.м, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.с. 1 а.с. 38, 230-233).

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції стосовно скасування постанови відповідача № ДЦ 439/1424/АВ/П/ТД-ФС від 26.02.2019 року про накладення штрафу в сумі 375 570 грн. Однак, частково не погоджується з мотивувальною частиною суду, саме щодо неприйняття доводів позивача про порушення відповідачем порядку проведення інспекційного відвідування. Разом з тим, це не впливає на кінцевий висновок суду щодо скасування постанови Головного управління Держпраці у Донецькій області від 26.02.2019 року № ДЦ 439/1424/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу в сумі 375570 грн.

Доводи апелянта про те, що виконана ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 робота здійснювалась з відома позивача, в його інтересах, на робочому місці, за конкретною посадою, що є характерними ознаками виникнення між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 трудових відносин, що підтверджується відеозаписом, є безпідставними, оскільки було порушено процедуру проведення інспекційного відвідування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що приймаючи спірну постанову він діяв правомірно.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 р. у справі № 200/4092/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Л.В. Ястребова

І.В. Геращенко