Справа № 640/15345/19
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Беспалова О.О., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.

за участю

представника позивача Денисенко О.М.

представника апелянта Левченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Едельвейс-2000» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за адміністративним позовом Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство «Едельвейс-2000» подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, у звязку з порушенням правил підсудності.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Ухвалою від 11.09.2019 року Окружним адміністративним судом міста Києва прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, в порядку визначеному статтями 268-271, 287 КАС України та призначено справу до судового розгляду.

Предметом спору в даній справі є визнання протиправними та незаконними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т., в частині винесення постанови про опис і арешт майна (коштів) боржника від 29.05.2019 року (ЗВП № 59036926) та визнання неправомірною та визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про опис і арешт майна (коштів) боржника від 29.05.2019 року (ЗВП № 59036926).

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2019 року Державна корпорація розвитку «ВЕБ.РФ» звернулася до Київського апеляційного суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т., в частині винесення постанови про опис і арешт майна (коштів) боржника від 29.05.2019 року (ЗВП № 59036926); також просила визнати неправомірною та скасувати постанову від 29.05.2019 року (ЗВП № 59036926).

Тобто, зазначені позовні вимоги є аналогічними з позовними вимогами в даній справі.

Зокрема, ухвалою Київського апеляційного суд від 05.08.2019 року в справі № 796/165/2018, за результатами скарги Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ», постановлено ухвалу, якою закрито провадження по справі.

Так, Київським апеляційним судом зазначено, що, відповідно до ст. 287 КАС України та ч.2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» даний спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення вказаного питання, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції правомірно та законно відкрито провадження по справі, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Як вбачається з апеляційної скарги, скаржник наголошує, що саме правила підсудності порушено судом першої інстанції під час відкриття провадження.

29.05.2019 року державним виконавцем в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП № 59036926 проведено опис та арешт майна (коштів) боржника, про що складено відповідну постанову, згідно з якою накладено арешт на прості акції бездокументарні іменні, номінальною вартістю 10 грн. за штуку, у кількості 5 080 310 373 штук, від загальної кількості 99,7726 %, міжнародний ідентифікаційний номер ІІА, цінні папери ПАТ «Промінвестбанк» .

Державна корпорація розвитку «ВЕБ.РФ» є одним з акціонерів ПАТ «Промінвестбанк» і зареєстрована за законодавством Російської Федерації як юридична особа - некомерційна організація (державна корпорація), і хоча засновником ВЕБ.РФ є Російська Федерація, вона не є учасником ВЕБ.РФ.

Як вважає позивач, державний виконавець прийшов до помилкового висновку про належність акцій ПАТ «Промінвестбанк» Російській Федерації, а тому акції, на які накладено арешт не можуть бути обєктом стягнення.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 цього Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Державна корпорація розвитку «ВЕБ.РФ» оскаржує дії державного виконавця, вчинені у межах виконавчого провадження, в якому вона не є стороною.

Ураховуючи те, що заявник не є стороною вказаного виконавчого провадження, яке безпосередньо повязане із предметом оскарження, він не наділений процесуальним правом щодо оскарження дій державного виконавця в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Вказані обставини свідчать про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України та ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічні правові висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 815/2255/16, від 27.03.2019 у справі № 823/359/18 та від 05.06.2019 у справі № 676/5081/16-ц.

Так, ч. 5 ст. 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об'єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то потрібно застосовувати частину першу статті 287 КАС України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вказаний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного суду від 14.03.2018 року в справі № 660/612/16-ц.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що в даному випадку судом першої інстанції порушень норм процесуального права не допущено, правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містить обґрунтувань які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 171, 308, 310, 316, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Едельвейс-2000» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Лічевецький