Справа № 140/1995/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового судового рішення

06 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/8879/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Затолочного В. С.
суддів -Бруновської Н. В.
Запотічного І. І.
з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові заяву Прокуратури Волинської області про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 140/1995/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанови про накладення штрафу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Прокуратури Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебувала справа за апеляційною скаргою Прокуратури Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року.

04 вересня 2019 року за результатами апеляційного розгляду справи апеляційну скаргу Прокуратури Волинської області задоволено. Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

15 жовтня2019 року судом апеляційної інстанції зареєстрована заява Прокуратури Волинської області про ухвалення додаткового судового рішення шляхом зміни розподілу судових витрат щодо судового збору, сплаченого позивачем, а також стягнення з позивача на користь прокуратури Волинської області сплаченого судового збору за подання та апеляційної скарги.

Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи поданої заяви, колегія суддів вважає, що вищевказана заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 3 частини першої, частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що оскільки судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції повністю, в тому числі і щодо стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок, то вапеляційного суду відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Щодо відшкодування сплаченого апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги, то згідно з частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що статтею 139 КАС України визначено окремі порядки розподілу судових витрат залежно від статусу позивача, а саме в залежності від перебування позивача у статусі суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається із матеріалів справи, Прокуратура Волинської області звернулась до суду з апеляційною скаргою для захисту інтересів держави в особі Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, тобто суб`єкта владних повноважень.

Тобто, з врахуванням у спірних правовідносинах аналогії закону суб`єкту владних повноважень не можуть компенсуватися витрати на сплату судового збору, правову допомогу, витрати, пов`язані із прибуттям до суду, та інші судові витрати, крім зазначених вище витрат на доказування.

Апелянту, який є суб`єктом владних повноважень, не компенсуються витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, оскільки суб`єкт владних повноважень повинен нести усі ризики, пов`язані з прийняттям ним рішень, вчиненням дій чи допущенням бездіяльності, у тому числі необхідність відстоювати правомірність своєї поведінки в адміністративному суді. Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних відносинах із владою.

Враховуючи те, що апелянтом було сплачено лише 1152 гривень 80 копійок судового збору за подання апеляційної скарги та не здійснювалось інших витрат, пов`язаних із залученням свідків та/або проведенням судових експертиз, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для компенсації йому, як суб`єкту владних повноважень судових витрат.

Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини даної справи, колегія суддів приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення заяви Прокуратури Волинської областіпро ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 229, 252, 321, 325 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Прокуратури Волинської област іпро ухвалення додаткового рішення у справі № 140/1995/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний

Повне судове рішення складено 08.11.2019