Справа № 201/9338/19
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/9338/19
Провадження № 2-а/201/372/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 21 грудня 2017 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (а.с. 1-9).

В обґрунтування доводів позову позивач вказує на те, у період з 22 жовтня 2018 року по 30 листопада 2018 року було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Дніпропромліт» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2018 року, валютного за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2018 року, за результатами якої складено акт № 71345/04-36-14-02/21806376 від 07 грудня 2018 року. Не погодившись з вказаними висновками акту перевірки ТОВ «Дніпропромліт» були подані заперечення. Листом № 14684/10/04-36-14-02-15 від 11 лютого 2019 року заперечення ТОВ «Дніпропромліт» були частково задоволені, а висновки акту перевірки від 07 грудня 2018 року - викладені у новій редакції. 23 січня 2019 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно- перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення №26/13-06, якими встановлено, що позивачем вчинені правопорушення, які полягають у не нарахуванні та не сплаті єдиного внеску на загальну суму 3947.40 грн., в тому числі по періодам: вересень 2017 року - 3947, 40 грн. з доходу ОСОБА_2 . На підставі вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Сікіріною І.В. було складено постанову №5/13-06 від 06 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення від 06 лютого 2019 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 680 грн. за порушення ч. 1 та ч. 3 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 7 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Позивач вважає указану постанову протиправною та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Так, позивач зазначає, що посадовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області жодним чином не було повідомлено ОСОБА_1 про дату розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 26/13-06 від 23 січня 2019 року. Також позивач вважає, що оскаржувану постанову було винесено після спливу строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення. А тому просить суд поновити строк на оскарження вищевказаної постанови та скасувати її.

Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.36).

Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявна копія судової повістки з відміткою про вручення (а.с. 37). Відзив на позовну заяву, письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надходили.

Суд, вивчивши матеріали провадження, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що у період з 22 жовтня 2018 року по 30 листопада 2018 року було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Дніпропромліт» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2018 року, валютного за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2018 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт № 71345/04-36-14-02/21806376 від 07 грудня 2018 року.

Не погодившись з вказаними висновками акту перевірки. ТОВ «Дніпропромліт» були подані заперечення на акт перевірки № 71345/04-36-14-02/2 1866376 від 07 грудня 2018 року.

Листом № 14684/10/04-36-14-02-15 від 11 лютого 2019 року заперечення ТОВ «Дніпропромліт» були частково задоволені, а висновки акту перевірки від 07 грудня 2018 року - викладені у новій редакції.

23 січня 2019 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно- перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області Піскун Л.П. складено протокол про адміністративне правопорушення №26/13-06, якими встановлено, що позивачем вчинені правопорушення, які полягають у не нарахуванні та не сплаті єдиного внеску на загальну суму 3947.40 грн.. в тому числі по періодам: вересень 2017 року - 3947, 40 грн. з доходу ОСОБА_2 (а.с. 15).

На підставі вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Сікіріною І.В. було складено постанову №5/13-06 від 06 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення від 06 лютого 2019 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 680 грн. за порушення ч. 1 та ч. 3 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 7 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (а.с. 18).

Не погоджуючись із указаною постановою, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ст. 165-1 КУпАП порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від сорока до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 1 ч. 7 цього ж закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Стаття 165-1 КУпАП встановлює відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Факти порушення позивачем податкового законодавства, а також Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» було встановлено відповідачем у січні 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Триваючим правопорушенням є проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, на противагу триваючому, разовим є порушення, яке виразилось в однократному порушенні вимог Закону, яке не має під собою непереривного невиконання обов`язків визначених правовою нормою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем під час перевірки було встановлено факти заниження податку на прибуток у 2015-2016 р.р., заниження податку на додану вартість у 2015-2016 р.р., донарахування податку на доходи фізичних осіб за жовтень 2017 року, несвоєчасного нарахування та перерахування єдиного соціальною внеску до бюджету за жовтень 2017 року, донарахування військового збору за жовтень 2017 року, не повне відображення інформації та перекручення податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку у IV кварталі 2017 року,

Всі вище наведені порушення є разовими порушеннями Закону, вони не мають триваючого характеру та не проявляються у триваючому безперервному порушенні Закону, як то невиконання обов`язків визначених правовою нормою протягом певного часу.

Так, вказані порушення обумовлені певною дією, оскільки вказані адміністративні правопорушення є разовими, закінченими проступками, відповідно і адміністративне стягнення має бути накладено на винну особу протягом двох місяців з дня вчинення правопорушення.

З огляду на те, що вищезазначені порушення встановлено за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, суд дійшов до висновку що станом на день прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення, а саме 06 лютого 2019 року, двохмісячний строк для застосування до позивача адміністративного стягнення, який обраховується з дати вчинення порушення, сплинув.

За приписами п. 7 абз. 1 ст. 274 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що двомісячний строк на застосування до позивача адміністративного стягнення передбаченого ст. 165-1 КУпАП сплинув, відповідно справа про адміністративне порушення, в силу приписів статті 274 КУпАП, підлягає закриттю з підстав пропуску строку, а тому слід дійти до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Що стосується прохання позивача про поновлення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення від 06 лютого 2019 року, то слід дійти до висновку про можливість поновлення такого строку, оскільки оскаржувана постанова була отримана позивачем лише 06 серпня 2019 року.

На підставі ст. 139 КАС України у зв`язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Сікіріної І. В. про накладення адміністративного стягнення № 5/13-06 від 06 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в розмірі 680 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Федоріщев