Справа № 344/11564/19
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/538/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Татарінової О.А.,

секретаря Личковської М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Івано-Франківській області Гураль Наталії Романівни про визнання дій незаконними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Івано-Франківській області Гураль Наталії Романівни про визнання дій незаконними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі. Мотивувала тим, що 22 червня 2019 року близько 22 год. 10 хв. керуючи автомобілем Lexus СТ 200 Н, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Степана Бандери в м. Івано-Франківськ, вона, була зупинена старшим інспектором відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, старшим лейтенантом поліції Гураль Наталією Романівною. Відрекомендувавшись, Відповідач звинуватила її у керуванні транспортним засобом без увімкнених зовнішніх освітлювальних приладів в темну пору доби. Таке звинувачення не відповідало дійсності, оскільки такі прилади були увімкнені в автоматичному режимі, а доказів протилежного Відповідач не надала. Після цього, Відповідач попросила пред`явити водійське посвідчення та документи на автомобіль, в тому числі страховий поліс на автомобіль. На момент зупинки страховий поліс на автомобіль на території України ще не було вироблено, оскільки 18.06.2019 року автомобіль був ввезений на територію України з-за кордону ОСОБА_2 за довіреністю від 15.06.2019 року, митне оформлення транспортного засобу відбулось 19 червня 2019 року, що підтверджується копією квитанції № FРТ_АВ290688ТNР_8064825 та копією митної декларації від 19.06.2019 року.

На момент зупинки в неї були наявні закордонний технічний паспорт № НОМЕР_3 та відповідно виданий на нього закордонний страховий поліс № NL/118/12713649/АS43822, дійсний до 01.07.2019 року. Закордонний технічний паспорт та закордонний страховий поліс видані на ім`я ОСОБА_2 , уповноваженого на це довіреністю від 15.06.2019 року.

Однак Відповідач не проінформувала її про можливість надання страхового полісу на закордонний техпаспорт та наполягала пред`явити страховий поліс, виданий на території України, пред`явити який вона не могла, оскільки транспортний засіб на момент зупинки не було поставлено на облік до відповідного сервісного центру МВС, так як фактично минув лише 3-тій день з відведеного законодавством десятиденного строку.

Отже, постановою серії НК № 545765 про адміністративне правопорушення від 22 червня 2019 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення, передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконним та необґрунтованим.

На сьогодні транспортний засіб уже зареєстрований у встановленому законом порядку в уповноваженому органі МВС, на автомобіль виданий технічний паспорт № НОМЕР_5 та оформлено страховий поліс № ЕР- 157214274.

Також зазначає, що Відповідачем у постанові зазначено те, що вона відмовилась від підпису. Хоча даний факт не відповідає дійсності, оскільки Відповідач відмовилася почекати поки вона завершить телефонну розмову з юристом, з яким вона консультувалася щодо своїх прав та обов`язків, так як Відповідач не роз`яснила їх. А на прохання надати копію складеної постанови відповіла, що вона отримає її поштою.

Представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, зазначивши, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Після зупинки транспортного засобу, відповідач представився, поінформував про причину зупинки. На вимогу поліцейського позивач надала посвідчення водія відповідної категорії та повідомила та пояснила, що ще немає документів, а тільки закордонний техпаспорт . На запитання поліцейського про наявність полісу страхування позивач ствердно відповіла, що немає. Розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови відбулося у відповідності до вимог КУпАП, а сам факт порушення зафіксований нагрудною камерою відповідача. Доводи про те, що позивач ніби - то мала закордонний поліс страхування не підтверджуються матеріалами справи , оскільки на момент розгляду позивач чітко заявила відповідачу про відсутність у неї будь-якого полісу, що підтверджено записом нагрудної камери поліцейського.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що 22.06.2019 року в вечірній час їй зателефонувала донька ОСОБА_1 та повідомила, що її зупинила працівник патрульної поліції. На момент зупинки в неї були наявні закордонний технічний паспорт № НОМЕР_3 та відповідно виданий на нього закордонний страховий поліс № NL/118/12713649/АS43822.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 1 ст. 126 КупАП.

Положеннями ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови серії НК № 545765 від 22.06.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі встановлено, що 22.06.2019 року о 22 год. 10 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Lexus СТ 200 Н, номерний знак НОМЕР_1 рухалась в м. Івано-Франківську по вул. С.Бандери без увімкнених зовнішніх освітлювальних приладів в темну пору доби, при перевірці документів не мала діючого страхового полісу, чим порушила п. 2.1ґ ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с. 8).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР.

Відповідно до п.1.1 ПДР - ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Розділом ІІ Правил визначено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Згідно пп. «ґ» п.2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Приписами пп. «а» п.2.4 розділу 2 ПДР визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1 (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Згідно статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. Відтак, чинним законодавством встановлено безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особою, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Положеннями статті 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що працівники поліції вправі здійснювати контроль за наявністю у водія поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів як при складенні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, так і при зупинці транспортного засобу за наявності для того законних підстав.

Позивач зазначає, що під час керування транспортним засобом вона мала усі необхідні документи, передбачені п. 2.1. ПДР України та додала копію полісу.

Відповідно до п.1.8 та п.1.11 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору, а страховий сертифікат "Зелена картка" страховий сертифікат єдиної форми, що застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", які зазначені і не викреслені у такому сертифікаті.

За змістом ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 коментованої статті, є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення - це формальний склад керування транспортними засобами особами, які не мають права керування цими засобами; передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування; керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, є вина у формі прямого умислу. Суб`єктами правопорушень, є особи, які здійснюють керування транспортними засобами.

Крім цього, в силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Позивач в позові вказала, що під час керування транспортним засобом вона мала усі необхідні документи, передбачені п. 2.1. ПДР України та долучила закордонний страховий поліс №NL/118/12713649/АS43822, дійсний до 01.07.2019 року та який розповсюджується на територію України. Відповідач не проінформувала позивача про можливість надання страхового полісу на закордонний техпаспорт та наполягала пред`явити страховий поліс, виданий на території України. Пред`явити такий поліс позивач не могла, оскільки транспортний засіб на момент зупинки не було поставлено на облік до відповідного сервісного центру МВС.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КупАП.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова серії НК № 545765 від 22.06.2019 року підлягає скасуванню, а тому даний позов слід задовольнити.

Також слід зазначити, що ст. 286 КАС України, яка врегульовує особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не надає суду повноважень визнавати дії відповідача незаконними та/або визнавати протиправними його рішення, а тому позов ОСОБА_1 у цій частині до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9 КАС України, ст. ст. 280, 288, 289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Івано-Франківській області Гураль Наталії Романівни про визнання дій незаконними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 545765 від 22.06.2019 року винесену старшим інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Івано-Франківській області Гураль Наталією Романівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КупАП, а провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Татарінова