Справа № 300/1797/19
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2019 р. справа № 300/1797/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Тимощука О.Л.,

за участю: секретаря судового засідання - Ткачук О.П.,

представника відповідача - Кононової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Івано-Франківської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206030/2019/00432, а також рішення про коригування митної вартості товарів №UA206030/2019/000413/2 від 22.04.2019, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Німак Микола Ярославович (надалі, також - представник позивача) у інтересах ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ), 28.08.2019, звернувся в суд з позовною заявою до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206030/2019/00432, а також рішення про коригування митної вартості товарів №UA206030/2019/000413/2 від 22.04.2019.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно, в порушення норм Митного кодексу України, за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки "OPEL", модель " Insignia Sport Tourer SW", номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1956 см3, 2015 року випуску з дизельним типом двигуна та обраного методу визначення митної вартості товару - основний (за ціною договору (контракту)) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товару, який ввозився на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок вказаного, відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206030/2019/00432, а також рішення про коригування митної вартості товарів №UA206030/2019/000413/2 від 22.04.2019.

Відповідно до тверджень представника позивача, 16.04.2019 позивачем придбано у нерезидента вищевказаний легковий автомобіль, за який сплачено 7000 EUR, що підтверджується договором купівлі від 16.04.2019, укладеного між продавцем - ОСОБА_2 та позивачем - ОСОБА_1 . При декларуванні визначено митну вартість транспортного засобу за ціною договору (контракту). На переконання позивача, відповідач безпідставно поставив під сумнів подані документи та застосував резервний метод для визначення митної вартості товару, а тому, представник позивача просить суд визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товару.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення встановлених судом недоліків (а.с.34-36).

Позивачем, у межах строку, встановленого судом, недоліки позовної заяви усунено (а.с.42-44). Відтак, ухвалою суду від 16.09.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) та призначено судовий розгляд справи на 15.10.2019 о 10:00 год (а.с.1-3, 48-49).

На адресу суду 02.10.2019 від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов №1063/09-70-10-24 від 30.09.2019 (а.с.54-58 та зворотна сторона). У відзиві представник відповідача не погодилася з позовними вимогами, доводами позивача та в обґрунтування своїх заперечень зазначила, що під час митного оформлення позивачем автомобіля марки "OPEL", модель "Insignia Sport Tourer SW", номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1956 см3, 2015 року випуску, на вимогу відповідача не надано повного переліку документів, визначених статтею 53 Митного кодексу України, що підтверджують сплату коштів за транспортний засіб згідно із заявленою митною вартістю. За вказаних обставин, та враховуючи застосування системи аналізу та управління ризиками, згідно із якою визначено, що визначена декларантом митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів, відповідачем прийнято оскаржені картку відмови та рішення про коригування митної вартості, при цьому, митна вартість товару визначена за резервним методом у розмірі 12 400 EUR. Додатково, представник звернула увагу на те, що інспектором скеровувалось повідомлення декларанту позивача про надання додаткових платіжних документів, однак, декларантом відмовлено у їх наданні, а також, останній не наполягав на прийнятті митницею заявленої вартості автомобіля, а навпаки, просив прийняти рішення про коригування. Окрім цього, представник зауважила, що до позовної заяви долучено страховий поліс, а відповідно до вимог Митного кодексу України, до митної вартості повинні включатись і витрати на страхування, що позивачем не зроблено. Також, із долученого страхового полісу вбачається, що придбаний позивачем автомобіль застрахований на ім`я « ОСОБА_3 », хоч відповідно до рахунку-фактури покупцем автомобіля зазначено ОСОБА_1 . Відтак, спрацювання системи ризиків дало інспектору підстави для більш детального аналізу документів, поданих до митного оформлення. З урахуванням відсутності можливості у інспектора митниці встановлення достовірності заявленої митної вартості на момент митного оформлення автомобіля, відповідачем 22.04.2019 прийнято рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови у прийнятті митної декларації.

З огляду на зазначене і враховуючи те, що надані позивачем документи до митного оформлення не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, представник відповідача вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими, а тому, просила в задоволенні позову відмовити.

Від представника відповідача та представника позивача 15.10.2019 на електронну адресу суду надійшли клопотання від 11.10.2019 №1113/09-70-10-24 та від 14.10.2019 про відкладення розгляду справи, призначеного на 15.10.2019 о 10:00 год (а.с.80-86).

Згідно із довідкою секретаря судового засідання Івано-Франківського окружного адміністративного суду, у зв`язку із неявкою сторін, у відповідності до положень частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (а.с.89) Наступне судове засідання призначено на 29.10.2019 о 14:00 год, про що повідомлено сторін, шляхом направлення на їх поштові адреси судових повісток про виклик до суду (а.с.90-91).

Під час розгляду справи 29.10.2019, у зв`язку із витребуванням додаткових письмових доказів, суд ухвалив відкласти розгляд справи на 04.11.2019 о 14:00 год (а.с.94-96).

Представником позивача на електронну адресу суду направлено клопотання про розгляд справи без його участі. Разом з цим, у поданому клопотанні представник просив звернути увагу суду на такі обставини:

- згідно із договором купівлі-продажу автомобіля від 16.04.2019 особа ОСОБА_2 є продавцем автомобілів у Республіці Німеччина, м. Ганновер ;

- ОСОБА_3 , який значиться у страховому полісі та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу є власником придбаного позивачем автомобіля;

- документи (квитанції, чеки), підтверджуючі проведення оплати за придбаний автомобіль продавцем не видавались, оскільки оплата за товар проведена у готівковій формі в сумі 7000 EUR;

- у експортній декларації зазначено розрахунок вартості автомобіля, що становить 30 005 PL (польських злотих), із конвертацією в 7000 EUR, відповідно до курсу валют станом на 19.04.2019 в Україні (а.с.100);

- понесені позивачем витрати на декларанта/представника "P.H." "Holted" Tadeusz Holicki", вказаного в експортній декларації становили 100 PL, однак підтверджуючих вказану обставину документів немає.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.11.2019 щодо продовження розгляду справи за відсутності позивача та його представника не заперечила, просила в задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у відзиві.

Суд, розглянувши за правилами, встановленими статтею 262 КАС України дану адміністративну справу, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові заяви по суті спору та долучені докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив такі обставини.

Декларантом - Товариством з обмеженою відповідальністю "Адель Сервіс", в інтересах

ОСОБА_1 , 22.04.2019 подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA206030/2019/403906, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: автомобіль марки "OPEL", модель " Insignia Sport Tourer SW", номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1956 см3, 2015 року випуску. У вказаній митній декларації декларантом позивача самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 7 000 EUR - графа "42" митної декларації (а.с.64).

Разом із митною декларацією митним брокером надано відповідачу документи для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення, зокрема:

1. договір купівлі автомобіля без номера від 16.04.2019 за яким позивач ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 автомобіль марки "OPEL", модель " Insignia Sport Tourer SW", номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1956 см3, 2015 року випуску (а.с.16-17);

2. акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/22619 від 20.04.2019 (а.с.74-75);

3. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 21.07.2015 (а.с.22-23);

4.копія митної декларації країни відправлення №19PL402010E0449689 від 19.04.2019 (а.с.18-19).

Івано-Франківською митницею ДФС, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації та доданих до неї документів, 22.04.2019 розпочато процедуру консультації із декларантом, шляхом направлення електронного повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до частини 2 статті 53 МК України: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару, а у разі відсутності таких документів, експертний висновок про вартість товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (а.с.66).

На вимогу інспектора митного органу, декларантом надано експортну декларацію країни відправлення, повідомлено, що надати інші документи можливості немає, висловлено прохання про винесення рішення в термін до десяти днів (а.с.61).

Враховуючи відповідь декларанта про відсутність додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, митним органом 22.04.2019 відмовлено у митному оформленні транспортного засобу у відповідності до картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206030/2019/00432 (а.с.14).

Згідно із даною карткою відмови, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2 «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціального підрозділу для визначення МВ за VIN-кодом: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 12 400,00 (а.с.14 та зворотна сторона).

У зв`язку з наведеним, Івано-Франківською митницею ДФС здійснено коригування митної вартості транспортного засобу та 22.04.2019 прийнято рішення №206030/2019/000413/2, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 12 400,00 EUR (а.с.15 та зворотна сторона).

Декларантом позивача, на виконання вимог, зазначених у картці відмови, 22.04.2019 подано нову митну декларацію за №UA206030/2019/403931 у якій вартість транспортного засобу визначено з урахуванням чинного рішення про коригування митної вартості товарів, та у лівому підрозділі графи зазначено порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався декларантом (1), у правому - митним органом (6), із визначеною митною вартістю, що становить 211 475,01 грн (а.с.24).

Сплату позивачем митних платежів підтверджено копіями квитанцій №ПН867107 та №ПН867107РК від 18.04.2019 (а.с.25).

Не погоджуючись із відмовою відповідача у митному оформленні транспортного засобу та із рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 (надалі, також - МК України, Кодекс).

Згідно із частиною 1 статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Положеннями статті 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Наведене встановлено частинами 1, 2 статті 51 МК України.

Згідно із частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

У відповідності до частини 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, що встановлено частиною 1 статті 53 МК України.

Згідно із частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Щодо наявності сумнівів з приводу заявленої митної вартості товару, з огляду на подані позивачем до митного оформлення документи, суд зважає на таке.

За змістом частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті Кодексу, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Наведене передбачено частиною 4 статті 57 МК України.

Згідно із частиною 5 вказаної статті, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 Кодексу.

При цьому, відповідно до частини 6 статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

У відповідності до частин 1, 2, 3 та 5 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Як передбачено частиною 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації, визначено за основним методом, а до самої митної декларації додано документ, який на переконання позивача, у повному обсязі підтверджує заявлені відомості про митну вартість товару за ціною договору.

Згідно із поясненнями представника відповідача, коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено у зв`язку із неподанням декларантом на вимогу контролюючого органу банківського платіжного документа чи будь-якого іншого платіжного документа, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, а також, відсутністю належного обґрунтування наявності розбіжностей у даних стосовно продавця автомобіля та його власника, згідно зі страховим полісом та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Водночас, згідно із декларацією країни відправлення, декларантом визначено "P.H." "Holted" Tadeusz Holicki", однак витрати на брокерську винагороду, як і на виготовлення страхового полісу, всупереч вимогам частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до заявленої митної вартості не включено.

Як уже зазначалось судом, до відзиву на позовну заяву представником відповідача долучено копію повідомлення, направленого декларанту позивача 22.04.2019 (а.с.66) про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до частини 2 статті 53 МК України: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару; експертний висновок про вартість товару, підготовлений спеціальною експертною організацією.

У зв`язку із відповіддю декларанта про неможливість направлення додаткових документів, надання якої позивачем та його представником не заперечувалось, відповідачем прийнято оскаржені рішення про коригування митної вартості та картку відмови.

На переконання суду, такі дії контролюючого органу є обґрунтованими, а подані позивачем до митного оформлення документи не можуть вважатися належними доказами, що в повному обсязі підтверджують фактичну вартість транспортного засобу, з огляду на таке.

Позивачем, на підтвердження заявленої митної вартості автомобіля марки "OPEL", модель "Insignia Sport Tourer SW", номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1956 см3, 2015 року випуску в сумі 7 000 EUR до митного оформлення подано один документ - договір купівлі без номера, дата видачі - 16.04.2019. Продавцем зазначено ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ), покупцем - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ). Про автомобіль вказано такі відомості: виробник "OPEL", тип автомобіля "Insignia Sport Tourer SW", перший допуск до експлуатації 21.07.2015, ціна - 7 000 EUR. Даний договір містить також відмітку про те, що придбаний автомобіль залишається власністю продавця, в даному випадку - ОСОБА_2 , до проведення повної оплати (а.с.16-17).

Однак, описаний вище документ не містить жодних відомостей про форму оплати, а також підтвердження проведення покупцем оплати у повному обсязі, що свідчило б про передачу йому у власність транспортного засобу.

Водночас, з пояснень представника позивача у клопотанні від 03.11.2019 (а.с.99), копії страхового поліса №G0043677 від 01.04.2019 та копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 21.07.2015 вбачається, що власником автомобіля марки "OPEL", модель "Insignia Sport Tourer SW", номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак - НОМЕР_2 є ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 ), а не ОСОБА_2 , як вказано у договорі купівлі автомобіля від 16.04.2019.

Також, представник позивача у вищевказаному клопотанні зазначив, що ОСОБА_2 є продавцем автомобілів у Німеччині, м. Ганновер, однак, жодних письмових доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 є виключно продавцем, без права власності, що суперечить змісту договору купівлі автомобіля, представником позивача суду не надано.

Таким чином, з огляду на те, що єдиним документом, яким декларант позивача підтверджував сплачену вартість за придбаний автомобіль та обґрунтовував заявлену митну вартість товару був договір купівлі автомобіля, у якому наявні ознаки суттєвих розбіжностей у відомостях про власника транспортного засобу з іншими документами, долученими до митної декларації та до матеріалів справи, сумніви відповідача стосовно достовірності заявленої митної вартості, на переконання суду, є у повній мірі обґрунтованими та підставними.

Водночас, оцінюючи вищевказаний документ на предмет достовірності, тобто на підставі відомостей якого можна встановити дійсні обставини, суд зазначає, що такий документ не містить необхідних відомостей, які б дали можливість суду це зробити. Зокрема документ не містить ідентифікаційного номеру покупця, відсутні банківські реквізити продавця та відомості стосовно форми оплати за придбаний автомобіль, відсутнє засвідчення факту передачі грошових коштів (готівкової або ж шляхом переказу коштів на банківський рахунок продавця). Таким чином, суд також зазначає про правомірність вимоги відповідача надати будь які інші документи в підтвердження понесених позивачем витрат на придбання автомобіля.

Крім наведеного, суд звертає увагу на те, що згідно із декларацією країни відправлення №19PL402010E0449689 від 19.04.2019, декларантом/представником позивача є "P.H." "Holted" Tadeusz Holicki" (вул. Ясінського, 58, м. Пшемисль 37-700). При цьому, статистичну вартість транспортного засобу, придбаного позивачем, вказано у розмірі 30005PL (польських злотих).

Як стверджує представник позивача, відповідно до конвертації валют, згідно із курсом, станом на 19.04.2019, 30005,00 PL становить 7000 EUR, що підтверджує заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу. Представником також долучено до матеріалів справи копію розрахунку - витягу з інтернет-джерела https://minfin.com.ua/ (а.с.101).

Проте, на переконання суду, враховуючи те, що декларацію країни відправлення №19PL402010E0449689 від 19.04.2019 подано декларантом позивача у Республіці Польща, доцільно провести конвертацію валют, згідно із курсом, встановленим Національним банком Польщі. Так, згідно із архівними даними курсів валют, станом на 19.04.2019, оприлюдненими на офіційному веб-сайті Національного банку Польщі (https://www.nbp.pl/home.aspx?navid=archa&c=/ascx/tabarch.ascx&n=a078z190419), 1EUR вартувало 4,2802 PL, а відтак, 30 005,00 PL становить 7 010,19 EUR. Вказані відомості не відповідають розрахунку, проведеному представником позивача, а також, свідчать про наявні розбіжності у заявленій митній вартості, та фактично сплаченій, з урахуванням витрат на брокерську винагороду "P.H." "Holted" Tadeusz Holicki". При цьому, у своєму клопотанні від 03.11.2019 представник відповідача зазначив, що витрати на брокерську винагороду складають 100 PL, однак жодних підтверджуючих документів немає. Разом з цим, позивачем не долучено до матеріалів справи і жодного доказу на підтвердження включення до митної вартості транспортного засобу витрат на страхування автомобіля. З наведеного вбачається, що позивачем не дотримано вимог частини 10 статті 58 МК України.

Відтак, в силу приписів МК України, договір купівлі автомобіля та декларація країни відправлення не можуть слугувати належним підтвердженням фактично сплачених або таких, що підлягали сплаті за придбаний транспортний засіб коштів.

Як висновок, описані обставини також підтверджують те, що доводи відповідача про заявлення декларантом недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів, а також неподання ним усіх документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару є обґрунтованими.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у митного органу підставних сумнівів щодо правильності вказаної декларантом митної вартості автомобіля та відсутність можливості у відповідача на підставі таких документів встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України.

У відповідності до статті 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Суд також зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості та ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, підставою для відмови у здійсненні розмитнення автомобіля за першим методом слугувало спрацювання системи АСАУР.

Відповідно до частини 2 статті 246 Митного кодексу України, з метою визначення порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, що подається органу доходів і зборів на паперовому носії або як електронний документ розроблено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затверджений Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 №631 (надалі, також - Порядок №631).

Згідно з підпунктом 4.5.4 Порядку №631, при здійсненні митного оформлення МД, зокрема, виконуються такі митні формальності як контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР.

Відповідно до пункту 4.9.1 Порядку №631, під час завершення митного оформлення посадовими особами проводиться перевірка відомостей про виконання митних формальностей, сформованих за результатами оцінки ризику за МД із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі за допомогою АСАУР.

Підпунктом 5.6 Порядку №631 передбачено, що у разі коли під час виконання відповідно до пункту 5.4 цього розділу за попередньою МД митних формальностей, визначених пунктом 4.5 розділу IV цього Порядку, у тому числі за результатами спрацювання АСАУР, встановлено необхідність надання додаткових документів та/або відомостей про товари, проведення митного огляду товарів, взяття їх проб (зразків), посадова особа ПМО органу доходів і зборів у строк, визначений частиною 5 статті 259 Кодексу, за допомогою АСМО надсилає зазначену інформацію Декларанту на відповідну електронну адресу.

Водночас, розроблено методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, що затверджені Наказом ДФС 11 вересня 2015 року №689 (надалі, також - Методичні рекомендації).

Згідно з частиною 8 розділу 2 Методичних рекомендацій, у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин 3-4 статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною 6 статті 54 Кодексу та частиною 1 статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011 затверджено Класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками. Відповідно до оскаржуваної картки відмови система АСАУР спрацювала, визначивши код класифікатора 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та 106-2 "Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів".

У відповідності до вищенаведених положень, представником відповідача до матеріалів справи долучено копію переліку митних формальностей з відомостями про результати виконання митних формальностей (а.с.63 та зворотна сторона).

Як зазначалося вище судом, відповідач з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів письмово витребував у декларанта документи, передбачені статтею 53 МК України, але декларантом жодних додаткових документів не подано.

Враховуючи наведене, та наявність обґрунтованих сумнівів щодо достовірності заявленої митної вартості, відповідач, на виконання вимог МК України, визначив митну вартість автомобіля позивача за шостим (резервним) методом (стаття 64 МК України). Представником відповідача обґрунтовано неможливість застосування кожного попереднього методу розмитнення та у відзиві на позовну заяву зазначено:

- використання методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (стаття 59 МК України) та методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (стаття 60 МК України) не здійснювався через відсутність даних стосовно фізичних характеристик товару та якості, репутації на ринку, а також відомостей щодо схожих складових компонентів товару; окрім цього, представник звернула увагу на те, що позивач не позбавлений права надавати за наявності відомості про ідентичні чи подібні транспортні засоби, для визначення митної вартості за ціною угоди щодо ідентичних товарів;

- метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України) та метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) (стаття 63 МК України) не використані у зв`язку із відсутністю в органу доходів і зборів інформації щодо витрат на виплату комісійних, що були фактично сплачені або підлягають сплаті, чи звичайних торговельних надбавок, які робляться для одержання прибутку та покриття загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України товарів того ж класу та виду; звичайних витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування, та інших пов`язаних з такими операціями витрат; відсутністю даних що надаються виробником товарів, які оцінюються або від його імені інформації про вартість, яка повинна складатися із сум: вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що автомобіль позивачем придбано 16.04.2019 та 22.04.2019 подано митну декларацію, сплачено митні платежі, в результаті чого транспортний засіб випущено митницею у вільний обіг. Однак, з позовною заявою до суду позивач звернувся 28.08.2019, будь-яких пояснень стосовно підстав бездіяльності щодо відновлення порушеного, на переконання позивача, права, протягом більш як чотирьох місяців з дня повторного декларування транспортного засобу суду не надано.

Також, суд звертає увагу на положення частин 8 та 9 статті 55 МК України, згідно зі змістом яких, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Однак, можливістю додатково підтвердити заявлену митну вартість позивач не скористався, будь-яких додаткових документів не надав і суду.

Водночас, слід зазначити, що відповідно до змісту позовної заяви позивач вважає необґрунтованою скориговану відповідачем вартість транспортного засобу у розмірі 12 400 EUR, однак, всупереч вимогам частини 1 статті 77 КАС України, на підтвердження власних доводів з цього приводу не долучив жодних доказів.

З огляду на всі вищенаведені обставини, а також враховуючи висновок суду про не підтвердження позивачем, на підставі поданих документів, фактичної вартості придбаного транспортного засобу, форми та підтвердження остаточної оплати, не подання декларантом на вимогу контролюючого органу додаткових документів на підтвердження достовірності заявленої ціни, та відсутність належного обґрунтування розбіжностей у особі продавця та власника автомобіля, сумніви Івано-Франківської митниці ДФС стосовно достовірності заявленої вартості є підставними, відтак картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206030/2019/00432, а також рішення про коригування митної вартості товарів №UA206030/2019/000413/2 від 22.04.2019 скасуванню не підлягають. Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Зважаючи на висновок суду про безпідставність позовних вимог, в силу норм статті 139 КАС України, судовий збір та витрати на правову допомогу не підлягають стягненню із відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Відповідачем не подано до суду будь-яких доказів про понесення ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ;

відповідач: Івано-Франківська митниця ДФС, адреса: вул. Короля Данила, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76010, код ЄДРПОУ - 39640261.

Рішення складене в повному обсязі 08 листопада 2019 р.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.