Справа № 1.380.2019.000703
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Сподарик Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8873/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Кузьмича С.М., Затолочного В.С.

за участю секретаря судового засідання: Герман О.В.

представників апелянта: Дудчак І.В., Стецьків Н.І.

представника позивача: Шали Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 1.380.2019.000703 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

24.01.2019р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 23.11.2018р., рішення № від 23.11.2018 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та зобов`язати задоволити скаргу від 07.12.2018 р. ( справа № 1.380.2019.000392 )

13.02.2019 р. ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.11.2018р. №, №, №, №. ( справа № 1.380.2019.000703 )

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 р. об`єднано для спільного розгляду та вирішення в одне провадження адміністративну справу №1.380.2019.000392 з адміністративною справою №1.380.2019.000703 та присвоєно єдиний номер №1.380.2019.000703.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.05.2019р. позов задоволено частково. Суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 23.11.2018р. №, №, №, № та вимогу про сплату боргу ( недоїмки) № Ф- від 23.11.2018р., рішення № від 23.11.2018р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. В решті вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Державної податкової служби у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Представники апелянта Дудчак І.В., Стецьків Н.І. в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.

Представник Шали Р . М. в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 16.10.2018р. - 29.10.2018 р. контролюючий орган провів документальну планову виїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 30.12.2015р. - 31.12.2017р., що підтверджується актом від 05.11.2018р. (а.с. 14 )

Згідно п. 85.2. ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Із змісту даного акту перевірки видно, що на письмову вимогу контролюючого органу «Про представлення документів» від 16.10.2018 року №35462/10/13-01-06-11 (надати інформацію про залишки товарно-матеріальних цінностей станом) позивач ФОП ОСОБА_1 надав довідку про залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2016р., 31.12.2016р., 01.01.2017р., 31.12.2017р. Інших документів позивач не надав. ( а.с. 50 )

Відповідно до даної довідки яку надав ФОП ОСОБА_1 станом на 01.01.2016р., 31.12.2016р., 01.01.2017р., 31.12.2017р. залишки товарно-матеріальних цінностей становлять 0,0 т на суму 0,0 (без ПДВ), станом на 31.12.2016 р. залишки ТМЦ становлять 0,0 т на суму 0,0 (без ПДВ). (а.с. 50 )

В п. 20.1.9 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючий орган має право вимагати під час проведення перевірок від платника податків, що перевіряються проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей .

Отже, доводи позивача з якими погодився суд першої інстанції про те, що податковий орган під час проведення перевірки не скористався наданим правом вимагати під час проведення перевірки проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей колегія суддів вважає помилковими, оскільки це право, а не обов`язок контролюючого органу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що суд першої інстанції не прийняв до уваги вимогу контролюючого органу від 16.10.2018р. «Про представлення документів» якою зобов`язано позивача надати інформацію про залишки товарно-матеріальні цінності станом на 30.12.2015р., 01.01.2016., 01.01.2017, 31.12.2018р. в цілому, а не на складі.

В п. 44.6. ст. 44 ПК України передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абз.2 п. 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

При цьому, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази які свідчать про ту обставину що у ФОП ОСОБА_1 наявні складських приміщень де зберігались товарно-матеріальні цінності станом на 30.12.2015р., 01.01.2016., 01.01.2017, 31.12.2018р.

Колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що звіт незалежного аудитора від 31.03.2019р. містить інформацію щодо первинних документів на підставі яких відбулось надходження та вибуття товарів у ФОП ОСОБА_1 протягом 2016-2017р, який контролюючий орган безпідставно не прийняв до уваги. Оскільки, на вимого контролюючого органу від 16.10.2018р. «Про представлення документів» ФОП ОСОБА_1 не надав даний звіт, а тому згідно п. 44.6. ст. 44 ПК України вважається що такий доказ був відсутній у позивача та не може братись до уваги. Тобто, даний доказ згідно ст. ст.74, 75 КАС України є недостовірний та недопустимий.

Контролюючий орган проаналізувавши довідку про залишки товарно-матеріальних цінностей станом 01.01.2016р., 31.12.2016р., 01.01.2017р., 31.12.2017р. з даними Єдиного реєстру податкових накладних, видаткових накладних за 2016р.- 2017р. встановив що:

- протягом 2016р. ФОП ОСОБА_1 придбав 134565,00 шт. гільз картонних та кутників картонних, з яких 30868,00 шт. на загальну суму 86654,70 грн. реалізовано невстановленим особам без отримання доходу, відповідно витрати в розмірі 86654,70 грн. не пов`язані з отриманням доходу в 2016 році;

- протягом 2017р. позивач придбав 149696,82 шт. гільз картонних та кутників картонних, з яких 306588,00 шт. на загальну суму 212548,23 грн. реалізовано невстановленим особам без отримання доходу, відповідно витрати в розмірі 212548,23 грн. не пов`язані з отриманням доходу в 2017 році;

- за 2016-2017 р. у ФОП ОСОБА_1 . виявлено нестачу (використання в негосподарських операціях) придбаних таким платником товарів на загальну суму ПДВ 59841,00 грн., що призвело до заниження податкового зобов`язання на загальну суму 59841,00 грн., а саме за: 2016 рік в сумі 17331,00 грн., за 2017 рік у сумі 42510,00 грн.

Податковий орган під час перевірки встановив порушення:

- п. 177.10 ст. 177 ПК України в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат за період з 30.12.2015р. - 31.12.2017р;

- п. 167.1 ст. 167, п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України та донараховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 53856,53 в тому числі за 2016 р. - 15597,85 грн., 2017 р. - 38258,68 грн.

- п.1 ч.4 ст.1, абз.1 п.2 ч.1 ст. 7, п. 5 ст.8, п.2, п.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та донараховано єдиний соціальний внесок на загальну суму 65824,64 грн., в тому числі за 2016р. - 19064,04 грн, за 2017 р. -46760,64 грн.

- пп.1.2, пп.1.3,пп.1.5, пп.1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2,п.168.1 ст. 168 ПК України в результаті чого військовий збір становить 4488,04 грн в тому числі за 2016р. в розмірі -1299,82 грн., за 2017 р. в розмірі 3188,22 грн.

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 ПК України в результаті встановлено заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2017 р. на загальну суму - 59841 грн.

- п. 198.5 чт. 198 ПК України в частині відсутності реєстрації податкової накладної в єдиному реєстрі податкових накладних на занижені податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 59841 грн, в т.ч. за 2016 р. в сумі - 17331 грн., 2017 р. в сумі - 42510 грн. (а.с. 45 )

За результатами перевірки та у зв`язку із заниженням позивачем податкового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 59841,00 грн., а саме за: 2016 р. в сумі 17331,00 грн., за 2017 р. у сумі 42510,00 грн. завищенням документально підтверджених витрат на загальну суму 299202,93 грн., в тому числі за 2016 р. на суму 86654,70 грн., за 2017 р. на суму 212548,23 грн., податковий орган 23.11.2018 року прийняв:

- податкове повідомлення-рішення № форма «Р» яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 74801,25 грн., в тому числі: за податковими зобов`язаннями 59841,00 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 14960,25 грн.; (а.с. 59 )

- податкове повідомлення-рішення № форма «ПН» яким застосовано до позивача штраф в сумі 21255,00 грн.; (а.с. 58 )

- податкове повідомлення-рішення № форма «Р», яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 67320,66 грн., в тому числі: за податковими зобов`язаннями 53856,53 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 13464,13 грн.; (а.с. 56 )

- податкове повідомлення-рішення № форма «Р» яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 5610,05 грн., в тому числі: за податковими зобов`язаннями 4488,04 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1122,01 грн.; (а.с. 57 )

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- якою ФОП ОСОБА_1 зобов`язано сплатити недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 65824,64 грн.; (а.. 141 )

- рішення № про застосування до позивача штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 6582,46 грн. (а.с. 142 )

07.12.2018р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до Державної фіскальної служби України з скаргою в якій просив скасувати оспорювані податкові повідомлення-рішення та в якій просив провести позапланову документальну перевірку під час якої на вимогу контролюючого органу буде проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей.

Рішенням Державної фіскальної служби від 01.02.2019р. скаргу позивача залишено без задоволення, а вищевказані податкові повідомлення-рішення без змін. (а.с. 74)

п.п. 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених п. 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до ст. 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом ( виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п. 177.10 ст.177 ПК України фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

п.п 5 п. 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність який затверджений Наказом Міндоходів України від 16.09.2013 р. № 481 передбачено, що документами які безпосередньо пов`язані з отриманими доходами можуть бути, зокрема, акти закупки ( виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.

В п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання рішення Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір у розмірі 1,5 % об`єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 цього пункту.

п. 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

-придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

-придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

-ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В абз. 5 п.198.5 ст.198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених п. 189.9 ст. 189 цього Кодексу).

Згідно абз. 10 п.198.5 ст.198 ПК України, у разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про неналежне ведення ФОП ОСОБА_1 обліку доходів та витрат, внесення до декларацій про майновий стан та доходи за 2016-2017 роки перекручених даних, що призвело до заниження чистого доходу на загальну суму 299202,93 грн,, в тому числі за 2016 р. на суму - 86654,7 грн., за 2017 р. на суму - 212548,23 грн., відсутності товару на залишку ( гільза картонна, кутник картонний), товар використано в операціях що не є господарською діяльністю. Контролюючий орган проаналізував довідку про залишки товарно-матеріальних цінностей станом 01.01.2016р., 31.12.2016р., 01.01.2017р., 31.12.2017р. з даними Єдиного реєстру податкових накладних, видаткових накладних за 2016р.- 2017р. яку надав ФОП ОСОБА_1 та обґрунтовано встановив порушення останнім п 177.10 ст. 177 ПК України, п. 167.1 ст. 167, п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України , п.1 ч.4 ст.1, абз.1 п.2 ч.1 ст. 7, п. 5 ст.8, п.2, п.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пп.1.2, пп.1.3,пп.1.5, пп.1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2,п.168.1 ст. 168 ПК України, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 ПК України , п. 198.5 чт. 198 ПК,

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, в частині визнання протиправними та скасування оспорюваних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій, оскільки податковий орган діяв в межах повноважень та у спосіб що визначені законами та Конституцією України.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити.

Керуючись ст.ст.243, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 1.380.2019.000703 - скасувати.

В позові Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя С.М. Кузьмич

Суддя В.С. Затолочний

Постанова складена в повному обсязі 11.11.2019р.