Справа № 1.380.2019.000567
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 рокуЛьвів№857/9311/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Макарика В.Я.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

за участю представників: позивача Яремко В.П., відповідача Сивоус С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТЕКО» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі №1.380.2019.000567 (головуючий суддя Лунь З.І. рішення проголошене о 14:59 год. у м. Львові повний текст рішення складений 25.07.2019р.) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТЕКО» до Головне управління Держпраці у Львівській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправними і скасування наказу та постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «СОТЕКО» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області Державної казначейської служби України, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позовних вимог просить суд: визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Держпраці у Львівській області при призначені, проведені та оформлені матеріалів інспекційного відвідування ТзОВ «Сотеко», що проводилось на підставі направлення №2685 від 03.12.2018; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Львівській області від 03.12.2018 №2882-П; визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області від 04.01.2019 №ЛВ3505/457/АВ/ФС про накладення на позивача штрафу на уповноваженими посадовими особами у сумі 111960,00грн.; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ТзОВ «Сотеко» кошти в сумі 123109,00грн. на відшкодування шкоди, заподіяної позивачу протиправним рішення Головного управління Держпраці у Львівській області від 04.01.2019 №ЛВ3505/457/АВ/ФС.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області проведено перевірку підприємства з питань дотримання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин з найманими працівниками, тривалістю робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, праці неповнолітніх, гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків, за результатами якої складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 05.12.2018 №ЛВ3505/457/АВ, винесено припис про усунення виявлених порушень №3505/457/АВ/П від 18.12.2018 року та постанову від 04.01.2019 року № ЛВ3505/457/АВ/Ф про накладення штрафу. Вважає протиправними наказ на проведення перевірки, постанову про накладення штрафу, дії посадових осіб відповідача при проведенні перевірки з огляду на те, що підставою прийняття оскаржуваного наказу було не повідомлення органу Пенсійного фонду України, а протокольне рішення №1 від 06.07.2018 засідання обласної робочої групи з питань реалізації рішень, спрямованих на підвищення рівня оплати праці та дотримання норм законодавства в частині мінімальної заробітної праці.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що ОСОБА_1 в період січень 2017 року в подвійному розмірі годинної ставки були оплачені 28 годин (в тому числі і дві години нічних, що відпрацьовані працівником 01.01.2017 та 07.01.2017 року), які одночасно для нього є святковими та надурочними, а це в свою чергу виключає необхідність будь -яких доплат за ці години роботи, оскільки оплата праці в потрійному розмірі за надурочні години, які відпрацьовані працівником у святкові дні чинним законодавство не передбачено.

Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати в частині визнання протиправним та скасування постанови Головного управління Держпраці у Львівській області від 04.01.2019 №ЛВ3505/457/АВ/ФС про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «СОТЕКО» штрафу уповноваженими посадовими особами у сумі 111960,00грн. та стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ТзОВ «Сотеко» кошти в сумі 123109,00грн. на відшкодування шкоди, заподіяної позивачу протиправним рішення Головного управління Держпраці у Львівській області від 04.01.2019 №ЛВ3505/457/АВ/ФС та в цій частині прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування постанови Головного управління Держпраці у Львівській області від 04.01.2019 №ЛВ3505/457/АВ/ФС про накладення на Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТЕКО» штрафу на уповноваженими посадовими особами у сумі 111960,00грн. та стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ТзОВ «Сотеко» кошти в сумі 123109,00грн. на відшкодування шкоди, заподіяної позивачу протиправним рішення Головного управління Держпраці у Львівській області від 04.01.2019 №ЛВ3505/457/АВ/ФС скасувати та в цій частині прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що Головним управлінням Держпраці у Львівській області видано наказ №2882-П від 03.12.2019 про проведення інспекційного відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин з найманими працівниками, тривалістю робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, праці неповнолітніх, гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків.

На підставі наказу Головного управління Держпраці у Львівській області №2882-П від 03.12.2019 та направлення на проведення перевірки від 03.12.2018 №2685 головними державним інспекторами ГУ Держпраці у Львівській області з 03.12.2018 по 05.12.2018 проведено інспекційне відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин з найманими працівниками, тривалістю робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, праці неповнолітніх, гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Сотеко».

Під час перевірки інспекторами були виявлені факти порушення, зокрема, порушення позивачем вимог законодавства про працю, а саме: ч. 2 ст. 65 КЗпП, ч. 1, 3 ст. 106 КЗпП, які полягають в тому, що Товариство не веде облік надурочних годин при підсумованому робочому періоді один рік, а також, що трьом колишнім працівникам Товариства не було проведено оплату праці за роботу в такі надурочні години в подвійному розмірі годинної ставки: колишньому трактористу ОСОБА_1 , якого було звільнено згідно з наказом від16.02.2017 р. №10к, за період з 01.01.2017 р. до дня звільнення. При звільненні з роботи тракториста ОСОБА_2 01.03.2017 (згідно з наказом від 01.03.2017 №15к) не здійснено обліку його надурочних годин за обліковий період з 01.01.2017 до дня звільнення та не проведено оплати праці ОСОБА_2 за роботу з надурочний час в подвійному розмірі годинної ставки, оскільки в січні 2017 року ОСОБА_2 відпрацював 159 годин та в лютому 2017 - 170 годин при нормі тривалості робочого часу 160 годин. Нарахування та виплата оплати праці ОСОБА_2 за роботу в надурочний час в подвійному розмірі годинної ставки станом на 04.12.2018 не проведено.

Аналогічне порушення допущено відносно ОСОБА_3 , якому при звільненні з роботи у вересні 2018 року не здійснено обліку його надурочних годин за обліковий період з 01.01.2018 до дня звільнення та не проведено оплати праці ОСОБА_3 в надурочний час в подвійному розмірі годинної ставки.

За результатами перевірки було складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 05.12.2018 №ЛВ3505/457/АВ, винесено припис про усунення виявлених порушень №3505/457/АВ/П від 18.12.2018 року.

07.12.2019 позивачем були усунуто порушення, встановлені перевіркою.

Начальником Головного управління Держпраці у Львівській винесено постанову від 04.01.2019 року № ЛВ3505/457/АВ/Ф про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за описані вище порушення частини 2 ст. 65, частин 1,3 ст. 106 КЗпП України на Товариство з обмеженою відповідальністю «Сотеко».

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення.

Проте, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про скасування постанови про накладення штрафу підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо постанови про накладення штрафу.

Відповідно до ст.50 КЗпП України, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Згідно ст.61 КЗпП України на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 і 51 КЗпПУ).

Порядок застосування на підприємствах підсумованого обліку робочого часу визначено Методичними рекомендаціями щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затвердженими Наказом Міністерства праці і соціальної політики України №138 від 19.04.2006 року (далі - Методичні рекомендації).

Згідно п.3 Методичних рекомендацій, при підсумованому обліку робочого часу робота працівників регулюється графіками роботи (змінності), які розробляються роботодавцем і погоджуються з виборним органом первинної профспілкової організації, а в разі його відсутності можуть бути передбачені в колективному договорі.

Графіки роботи (змінності) розробляються таким чином, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин, передбаченого ст. 50 та 51 КЗпП.

Пунктом 6 Методичних рекомендацій встановлено, що обліковий період охоплює робочий час і години роботи у вихідні і святкові дні, години відпочинку. Щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, встановлена графіком, може коливатися протягом облікового періоду, але загальна сума годин роботи за обліковий період має дорівнювати нормі робочого часу в обліковому періоді.

Згідно пункту 10 Методичних рекомендацій при підсумованому обліку робочого часу час, відпрацьований понад норму тривалості робочого часу за обліковий період, вважається надурочним і оплачується згідно зі ст. 106 КЗпП. Оплата за всі години надурочної роботи провадиться в кінці облікового періоду. Робота понад норму робочого часу, передбаченого графіком в окремі дні, тижні, місяці облікового періоду, при збереженні норми робочого часу за обліковий період, не є надурочною роботою. Переробіток норми робочого часу, що виникає в окремі дні при підсумованому обліку, може компенсуватися додатковими днями відпочинку або відповідним зменшенням тривалості роботи, в інші дні облікового періоду.

Відповідно до п. 11 Методичних рекомендацій у разі підсумованого обліку робочого часу робота у святкові та неробочі дні (ст. 73 КЗпП) за графіком включається в норму робочого часу за обліковий період, установлену на підприємстві. Години роботи, що перевищують цю норму, вважаються надурочними і оплачуються в подвійному розмірі. Тому під час підрахунку надурочних годин у випадку підсумованого обліку робочого часу робота у святкові і неробочі дні, проведена понад установлену на підприємстві норму робочого часу, за обліковий період не враховується, оскільки вона вже оплачена в подвійному розмірі.

Пунктом 12 Методичних рекомендацій встановлено, що підсумований облік робочого часу кожного працівника здійснюється за табелем виходів на роботу та затвердженим графіком роботи (змінності) за обліковий період. Облік робочого часу по кожному працівнику має провадитись наростаючим підсумком з початку встановленого облікового періоду. Норма робочого часу за обліковий період визначається за календарем з розрахунку шестиденного робочого тижня, семигодинного робочого дня (чи відповідного скороченого робочого дня) з урахуванням скороченого робочого часу напередодні вихідних днів - до 5 годин і напередодні святкових і неробочих днів - на 1 годину.

Згідно ч.2 ст.65 КЗпПУ власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника.

Відповідно до частин першої та третьої статті 106 КЗпПУ, за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою І другою ЦІЄЇ статті.

Абзацом 4 частини 2 статті 265 КЗпПУ встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема в разі: недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оплату праці» норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

У частині 2 цієї ж статті закріплено, що норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Згідно з наказом №2 від 02.01.2017р. по підприємству ТзОВ «СОТЕКО» «Про встановлення підсумкового обліку робочого часу», на підприємстві запроваджено підсумковий облік робочого часу, визначивши обліковий період рік з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормативну кількість робочих годин для ряду працівників підприємства, в т.ч. трактористів.

Як вбачається з табеля обліку робочого часу за січень 2017 року тракторист ОСОБА_1 відпрацював в цьому місяці 185 годин, з яких 70 годин нічних та 28 годин святкових (14 годин - 01.01.2017, з них 13 денних і 1 нічна, та 14 годин - 07.01.2017, з них 13 годин денних і 1 нічна) з погодинною оплатою в розмірі 21,5 грн./год. (копія табелю міститься в матеріалах справи). При цьому норма тривалості робочого часу в січні 2017 р, становила 159 годин, тобто, у вказаному періоді надурочними годинами даного працівника можуть бути 26 годин (185 год. - 159 год.), які, в тому числі, відпрацьовані ним у святкові дні.

Із розрахункової відомості за січень 2017 року слідує, що з трактористом ОСОБА_1 було проведено розрахунок за відпрацьовані 185 годин, а саме:

- оплата по годинному тарифу в розмірі 3977,50 грн. (185 год. Ч 21,50 грн./год.);

- оплата по годинному тарифу святкові дні в розмірі 602,00 грн. (28 год. Ч 21,50 грн.);

- доплата за нічні години в розмірі 526,75 грн. ((70 годин Ч 21,50 грн.) Ч35 %);

Всього за січень 2017 року ОСОБА_1 нараховано заробітної плати 5106,25 гривень, до виплати (за мінусом податків) за січень 2017 року підлягало 4110,53 гривень, які і були виплачені трактористу ОСОБА_1

Отже, матеріалами справи підтверджено, що працівнику ОСОБА_1 у січні 2017 року його час роботи у святкові та неробочі дні (28 годин) за графіком був включений в норму робочого часу за обліковий період, установлену на підприємстві (згідно табеля обліку робочого часу за січень 2017 року).

Відповідно до наведених вище норм КЗпП України та п.11 Методичних рекомендацій, під час підрахунку його надурочних годин, що підлягали б оплаті в подвійному розмірі, його години роботи у святкові і неробочі дні (28 годин), не підлягали врахуванню, оскільки вони вже були оплачені в подвійному розмірі, як години роботи у святкові дні (розрахункова відомість за січень 2017року).

Таким чином, відповідачем при підрахунку надурочних годин вказаного працівника, які нібито не оплачені йому в подвійному розмірі, помилково враховано його години роботи у святкові дні, які вже були оплачені в подвійному розмірі.

Крім цього, неоплаченими надурочними годинами вказаного працівника відповідачем визначено лише 2 години з необхідною доплатою в сумі 43 гривні (21,5Ч2), хоча час його роботи у святкові дні становив 28 годин та жодних обґрунтувань такого розрахунку відповідачем не наведено.

Отже, ОСОБА_1 в період січень 2017 року в подвійному розмірі годинної ставки були оплачені 28 годин (в тому числі і дві години нічних, що відпрацьовані працівником 01.01.2017 та 07.01.2017 року), які одночасно для нього є святковими та надурочними, а це в свою чергу виключає необхідність будь -яких доплат за ці години роботи, оскільки оплата праці в потрійному розмірі за надурочні години, які відпрацьовані працівником у святкові дні чинним законодавство не передбачено.

З урахуванням наведених вище норм чинного законодавства та обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність допущених позивачем порушень щодо недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Крім цього, апеляційний суд зазначає наступне. Відповідно до статті 108 КЗпП України, робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

Разом з тим, при проведенні інспекційного відвідування, відповідачем не встановлено порушення вимог ст.108 КЗпП України.

Також, не зарахування нічних годин до годин робити у святковий день та відповідно не оплата їх в подвійному розмірі є порушенням вимог ст. 107 КЗпП України.

Таким чином, позивач правомірно підсумував години праці у святкові дні та нічні години, що відпрацьовані ОСОБА_1 01.01.2017 та 07.01.2017, зарахувавши нічні години (2 години) у години роботи у святкові дні, таким чином, отримавши в сумі 28 годин роботи у святкові дні, які були оплачені працівнику у подвійному розмірі.

Правомірність дій позивача також підтверджено і матеріалами перевірки, оскільки відповідачем не встановлено неправильного обліку святкових та нічних годин (ст. 108, ст. 107 КЗпП України), зокрема щодо працівника ОСОБА_1

Що стосується доводів апелянта про те, що пунктом 28 Порядку №295 передбачено, що у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються, то апеляційний суд в цій частині погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що усунення позивачем виявлених відповідачем в ході інспекційного відвідування порушень трудового законодавства України в частині недотримання мінімальних гарантій в оплаті праці не є підставою для звільнення порушника від заходів відповідальності.

Щодо позовної вимоги про стягнення Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ТзОВ «СОТЕКО» коштів у сумі 123109,00 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної позивачу протиправним рішення Головного управління Держпраці у Львівській області від 04.01.2019 МЛВЗ505/457/АВ/ФС, то така задоволенню не підлягає, оскільки повернення коштів позивачу має здійснюватися на підставі та в порядку визначеному Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787.

Таким чином, вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування постанови Головного управління Держпраці у Львівській області від 04.01.2019 №ЛВ3505/457/АВ/ФС про накладення на Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТЕКО» штрафу в сумі 111960,00грн. та прийняття в цій частині нового рішення про задоволення позову з наведених вище підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування постанови Головного управління Держпраці у Львівській області від 04.01.2019 №ЛВ3505/457/АВ/ФС про накладення на Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТЕКО» штрафу в сумі 111960,00грн. скасуванню та апеляційним судом в цій частині приймається нова постанова про задоволення позову в цій частині з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТЕКО» - задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі №1.380.2019.000567 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування постанови Головного управління Держпраці у Львівській області від 04.01.2019 №ЛВ3505/457/АВ/ФС про накладення на Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТЕКО» штрафу уповноваженими посадовими особами у сумі 111960,00грн. та в цій частині прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області від 04.01.2019 №ЛВ3505/457/АВ/ФС про накладення на ТзОВ «СОТЕКО» штрафу в сумі 111960,00грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. Я. Макарик
Повний текст постанови складено 08.11.2019р.