Справа № 804/5444/14
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 804/5444/14

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2014 року

у справі №804/5444/14

за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ

до ОСОБА_1

третя особа Управління Міністерства внутрішніх справ України в особі Полтавській області

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

"16" квітня 2014 р. Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 в якому просив стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до державного бюджету України витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, в сумі 24 453,30 грн. та судовий збір у розмірі 182,70 грн. на рахунок: р/р 7468 в ГУДКСУ у Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ, МФО 805012, .

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2014 р. у справі № 804/5444/14 адміністративний позов Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 Управління Міністерства внутрішніх справ України в особі Полтавській області про стягнення заборгованості - задоволено.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанов Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2014 р. у справі № 804/5444/14, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

К встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 11.08.2008 р. по 17.12.2013 р. На виконання вимог Закону України «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» від 11.08.2008 року та 01.09.2011 року, з курсантом ОСОБА_1 укладено договори № 668 та № 1296 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Наказом позивача № 55ос від 07.08.2008 року відповідач з 11.08.2008 року був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ України та зарахований курсантом на денну форму навчання за державним замовленням до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, йому було присвоєно перше спеціальне звання «рядовий міліції»

Відповідно до наказу позивача від 24.05.2012 року № 56ос відповідач, успішно закінчив Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ та отримав диплом фахівця та був направлений до ОВС.

Так, 18.09.2012 року наказом ГУМВС України в Дніпропетровській області №186 о/с відповідач призначений на посаду слідчого відділення розслідування загально кримінальних злочинів слідчого відділу Красногвардійського районного відділу Дніпропетровського міського управління.

17.12.2013 року наказом ГУМВС України в Дніпропетровській області №314 о/с відповідач був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 «ж» (за власним бажанням) згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

У зв`язку з неотриманням від відповідача належного відшкодування, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з приписів Закону України «Про міліцію», Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313, які передбачають обов`язок особи відшкодувати витрати, пов`язанні із її утриманням у вищому навчальному закладі МВС України, у зв`язку із звільненням зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про міліцію» в редакції, що діяла на час укладення договорів від 11.08.2008 року № 668 та від 01.09.2011 року № 1296, підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Пунктом 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313, передбачено відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі, зокрема: звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Аналогічні підстави для відшкодування фактичних витрат на навчання визначено п.2.3.6 договорів від 11.08.2008 року № 668 та від 01.09.2011 року № 1296, тобто зміст Договорів відповідає законодавству, яке діяло на час його укладення.

Отже недотримання відповідачем умов Договору є законодавчо визначеною підставою для відшкодування фактичних витрат, які понесені на його навчання за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно з розрахунком витрат, здійсненим відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, СБУ від 17 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у ДДУВС в розмірі 24 453,03 грн.., що підтверджується довідками-розрахунками.

Доказів невідповідності розрахунку витрат вимогам чинного законодавства, як і доказів добровільного відшкодування цих витрат, відповідачем суду не надано.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача фактичних витрат на навчання у розмірі 24 453,03 грн. за період з 11.08.2008 року по 17.12.2013 роки.

Відповідно до п.7 Порядку № 313 сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується у порядку, визначеному законодавством.

Посилання скаржника на неотримання повісток та будь-яких інших повідомлень щодо розгляду справи, судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки вся кореспонденція відправлялась судом на адресу відповідача, що міститься в матеріалах справи та відповідає паспортним даним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2014 року у даній справі.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвали законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову. Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанов Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2014 р. у справі № 804/5444/14 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2014 р. у справі № 804/5444/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко