Справа № 460/1853/19
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2019 року м. Рівне №460/1853/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області
про визнання дій незаконними та протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі - УДВС ГТУЮ у Рівненській області, відповідач), та просив суд:

визнати незаконним і протиправним ненадання відповідачем обґрунтованих відповідей у встановлений строк відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15-20 Закону України "Про звернення громадян" за зверненнями (заявою) позивача від 28.03.2019 щодо відновлення виконавчих проваджень на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 (справа Кононов та інші), куди входить і заява ОСОБА_1 ;

зобов`язати відповідача розглянути звернення позивача (заяву) від 28.03.2019 до відповідача щодо відновлення виконавчих проваджень на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 (справа Кононов та інші), куди входить і заява ОСОБА_1 та дати обґрунтовану відповідь;

зобов`язати відповідача відновити виконавчі провадження, які попередньо були ним знищені, зокрема:

виконавче провадження по виконанню ухвали Володимирецького районного суду від 16.07.2002;

виконавче провадження по виконанню ухвали Володимирецького районного суду від 26.06.2008;

виконавче провадження по виконанню постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008;

стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200000,00 грн за нерозгляд звернення по суті і ненадання обґрунтованої відповіді у встановлений строк за зверненнями позивача та невжиття заходів по відновленню виконавчих проваджень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача на виконанні перебували виконавчі провадження з примусового виконання судових рішень Володимирецького районного суду Рівненської області: ухвали від 16.07.2002, ухвали від 26.06.2008, та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008 щодо надання житла сім`ї ОСОБА_1 , та які згодом були відповідачем закриті і знищені без належного виконання. Позивач зазначив, що Рішенням Європейського Суду з прав людини від 06.03.2013 (справа Кононов та інші проти України), куди входить і заява ОСОБА_1 , було зобов`язано державу Україна виконати вище згадувані рішення національних судів, що є невиконаними і до нині.

Покликаючись до п.14.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, зі змінами, позивач вказав, що 28.03.2019 ним було подано відповідачу письмову заяву з проханням відновити вищевказані виконавчі провадження. Проте, відповідачем надано формалізовану і необґрунтовану відповідь, датовану 26.04.2019.

Не погодившись зі змістом наданої відповіді, позивач 08.05.2019 звернувся зі скаргою до Департаменту ДВС, яким було надано відповіді від 07.06.2019 та від 27.06.2019, однак в них йдеться про перевірку виконавчого провадження по виконанню виключно ухвали Вищого адміністративного суду від 16.11.2011, в той час як позивач у своїх зверненнях вказував про відновлення знищених виконавчих проваджень по судових рішеннях національних судів, які ЄСПЛ рішенням від 06.06.2013 зобов`язав державу Україна виконати.

Позивач вважає, що відповідач незаконно і безпідставно не розглянув його звернення по суті та не надав обґрунтованої відповіді щодо відновлення вказаних у зверненні виконавчих проваджень. Також, зазначив, що відповідач в такий спосіб надмірно тривалий час з цього приводу не вчиняє ніяких «позитивних дій», не дотримується «принципів недискримінації», чим створює для позивача та його сім`ї небажану ситуацію, метою та наслідком якої є продовження приниження людської гідності, поряд із створенням для сім`ї позивача напруженої, ворожої та зневажливої атмосфери, що є дискримінаційним утиском. Вважає, що відповідач продовжує протиправно бездіяти і не виконувати вказаних судових рішень, надмірно тривалий час порушуючи його права та інтереси, зокрема, право на житло, гарантоване ст.47 Конституції України, завдаючи моральної шкоди сім`ї позивача в цілому.

Завдану йому моральну шкоду позивач обґрунтував критеріями: надмірно тривалі щоденні душевні страждання у зв`язку з порушенням житлового права, права на справедливий суд і розумні строки розгляду, права на ефективний захист; приниження честі, гідності, ділової репутації; дискримінації, утиски незручності як в роботі, так і в особистому житті; накопичення негативних емоцій, посилення відчуття безнадійності та відсутності правового захисту, страх безнадії.

З таких підстав позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою суду від 12.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 13.08.2019 за клопотанням позивача про розгляд справи за його участі в режимі відеоконференції, заявленим при пред`явленні позовної заяви, судом ухвалено викликати позивача у судове засідання в режимі відеоконференції.

Відповідач позову не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву (а.с.36-37). Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач зазначив, що до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 01.04.2019 надійшла заява ОСОБА_1 щодо відновлення перелічених виконавчих проваджень від 28.03.2019, яка не відповідала вимогам абзацу 1 пункту 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки у ній не було вказано номеру виконавчого провадження, реквізитів виконавчого документа, найменування сторін виконавчого провадження, їх місця проживання чи місцезнаходження, поновлення яких саме документів є необхідним. Крім того, у відповідності до вимог наказу Міністерства юстиції України від 22.06.2012 №928/5 «Про затвердження змін до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» усі перелічені у зазначеній заяві позивача виконавчі провадження знищені, про що і повідомлено останнього у відповіді від 26.04.2019 вих.№2282/2194-0-34-19/03.3.

Також відповідач у відзиві вказав, що на даний час на виконанні на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Рівненській області знаходиться виконавчий лист № 6-А-4 /08, виданий 23.01.2012 Володимирецьким районним судом Рівненської області, яким зобов`язано Володимирецьку селищну раду Рівненської області придбати та надати у користування ОСОБА_1 квартиру, що має відповідати вимогам статей 48, 50 Житлового кодексу України, який безпосередньо стосується реалізації права на житло позивача. Твердження ОСОБА_1 про дискримінацію, утиски з приводу виникнення і невирішення наведених у позові проблем позивача та членів його сім`ї відповідач вважає безпідставними.

Окрім цього, відповідач зауважив, що позивач 05.08.2019 звертався до ГТУЮ у Рівненській області із заявою про відновлення виконавчих проваджень, на що йому 21.08.2019 була надана відповідь наведеного вище змісту, оскільки його заява не містила інформації про номер виконавчого провадження, реквізитів виконавчого документа, найменування сторін виконавчого провадження, їх місця проживання чи місцезнаходження, поновлення яких саме документів є необхідним. Таким чином, позивачем повною мірою отримано відповідь на своє звернення щодо вирішення питання про відновлення виконавчого провадження.

З таких підстав відповідач просив відмовити у позові в повному обсязі.

Позивач подав заяву з приводу наданого відповідачем відзиву (а.с.41), в якій підтримав позицію, викладену в позові, та вказав на необґрунтованість доводів відповідача. Зауважив, що виконання судових рішень, включаючи і рішення ЄСПЛ, безпосередньо покладено на органи ДВС відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а контроль за виконанням судових рішень покладено на суди відповідно до ст. 129-1 Конституції України.

Ухвалою суду від 09.09.2019 судове засідання відкладено.

Ухвалою суду від 10.09.2019 позивача викликано у судове засідання в режимі відеоконференції на 23.09.2019.

В судове засідання 23.09.2019 учасники справи не прибули. Позивач та представник відповідача подали клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.50,51).

Ухвалою суду від 23.09.2019 судом постановлено розгляд справи здійснити в письмовому провадженні.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

З наданих до матеріалів позовної заяви доказів встановлено, що ОСОБА_1 звертався з заявою до Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області, за змістом якої просив відновити виконавчі провадження:

1) виконавче провадження по виконанню ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002;

2) виконавче провадження по виконанню постанови Володимирецького районного суду від 05.06.2007;

3) виконавче провадження по виконанню постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.05.2008 у справі №2-а-4/08 (очевидно це виконавче провадження № 33610492 або 33609672). Заявник вказав, що в даному випадку він наполягає на відновленні виконавчого провадження лише в частині щодо зобов`язання боржника вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди;

4) виконавче провадження по виконанню постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008 у справі 2-а-77/07. (Вказав, що, очевидно, це є виконавче провадження № 9924310).

Вказана заява датована 28 березня 2008 року (а.с.7).

Також до позову позивачем долучено заяву (доповнення) ОСОБА_1 до Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області, за змістом якої заявник вказав на помилково зазначений рік 2008 у попередній заяві, в той час як заява подається у 2018 році, а в прохальній частині помилково просив відновити виконавче провадження по виконанню постанови Володимирецького районного суду від 20.05.2008, в той час як мав на увазі ухвалу Володимирецького районного суду від 26.06.2008. Тому просив вирішити питання про відновлення виконавчого провадження щодо виконання ухвали Володимирецького районного суду від 26.06.2008 та щодо інших судових рішень, які ЄСПЛ зобов`язав виконати, а щодо відновлення постанови Володимирецького районного суду від 20.05.2008 залишити без розгляду. Така заява (доповнення) датовані 28 березня 2018 року (а.с.8).

Разом з тим, в позовній заяві позивач вказував, що заяву про відновлення виконавчих проваджень ним було подано до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 28 березня 2019 року, на яку він отримав необґрунтовану відповідь відповідача від 26.04.2019, а в подальшому оскаржував її до Департаменту ДВС.

Вищевказані розбіжності в датах написання ОСОБА_1 заяви та заяви (доповнення) щодо відновлення виконавчих проваджень суд оцінює як помилково зазначені заявником, оскільки як встановлено з відзиву на позовну заяву, поданого уповноваженим представником відповідача, заява ОСОБА_1 щодо відновлення перелічених виконавчих проваджень надійшла до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 01.04.2019, а про результати її розгляду позивача повідомлено листом від 26.04.2019 за вих. № 2282/2194-0-34-19/03.3 (а.с.37), що узгоджується з наведеним в позовній заяві.

На користь такого висновку слугує також звернення ОСОБА_1 до Департаменту виконавчої служби зі скаргою у зв`язку з необґрунтованістю на його думку відповіді Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 26.04.2019 №2282/2194-0-34-19/033 на скаргу від 28.03.2019 (а.с.9,12).

Таким чином, суд встановив, а відповідач підтвердив, що позивач звертався до відповідача з заявою від 28.03.2019 про відновлення виконавчих проваджень з виконання рішень національних судів відповідно до рішення ЄСПЛ від 06.06.2013, а незгода з наданою за результатами розгляду такої заяви відповіддю зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

Суд встановив, що Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області листом від 26.04.2019 за №2282/2194-0-34-19/033 (а.с.10-11) за результатом розгляду звернення щодо виконання рішень судів повідомило ОСОБА_1 про те, що на виконанні у Володимирецькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебувало виконавче провадження № 24969540 з примусового виконання ухвали від 16.07.2002 Володимирецького районного суду про затвердження мирової угоди між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою, відповідно до якої ОСОБА_1 відмовляється від подальших своїх позовних вимог, а Володимирецька селищна рада зобов`язується надати йому житло, яке буде в наявності, позачергово.

21.11.2002 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 24969540.

Оскільки судом змінено спосіб виконання, 10.03.2011 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (скасування рішення, яке підлягало виконанню).

Виконавчий лист від 26.06.2008 № 6-а-4 Володимирецького районного суду Рівненської області про стягнення з Володимирецької селищної ради компенсації на придбання житла в сумі 164004,75 грн з 29.03.2001 перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. 27.01.2012 виконавчий документ повернено стягувачу (за письмовою заявою стягувача).

Також на виконанні у Відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Рівненській області перебували виконавчі документи:

1) виконавчий лист від 25.06.2012 № 2-а-4/08 Володимирецького районного суду Рівненської області про стягнення з Володимирецької селищної ради моральної шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю, в сумі 10000,00 грн.

26.07.2012 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 33609672.

03.01.2013 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення;

2) виконавчий лист від 25.06.2012 № 2-а-4/08 Володимирецького районного суду Рівненської області про зобов`язання Володимирецької селищної ради вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди від 16.07.2002.

26.07.2012 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 33610492

08.09.2013 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виаонанням в повному обсязі рішення;

3) виконавчий лист від 04.11.2008 № 2-а-77 Володимирецького районного суду Рівненської області про зобов`язання Володимирецької селищної ради виконати відповідно до чинного законодавства України зобов`язання, які виникли внаслідок затвердження ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області мирової угоди від 16.07.2002 між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою.

10.11.2008 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 9924310.

18.11.2010 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення.

Також у відповіді ГТУЮ у Рівненській області на заяву позивача зазначено, що більш детальну інформацію надати неможливо у зв`язку з тим, що вищезазначені виконавчі провадження знищені зі спливом терміну зберігання (а.с.10-11).

ОСОБА_1 , вважаючи формалізованою та упередженою відповідь ГТУЮ у Рівненській області на його заяву від 28.03.2019, звернувся до Департаменту виконавчої служби зі скаргою від 08.05.2019 про зобов`язання ГТУЮ у Рівненській області відновити виконавчі провадження, зазначені в його заяві від 28.03.2019 (а.с.9).

Департаментом виконавчої служби листом від 07.06.2019 №3276/П-8369/20.4.1 надано позивачу відповідь, аналогічну за змістом викладеній УДВС ГТУЮ у Рівненській області в листі від 26.04.2019 за №2282/2194-0-34-19/033. Крім того, повідомлено позивача про те, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Рівненській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання судового рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.06.2008 у справі №6-А-4/08 (в редакції ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.11.2011). Водночас, на даний час, на виконання доручення Департаменту виконавчої служби УДВС ГТУЮ у Рівненській області, в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», проводиться перевірка матеріалів вищезазначеного виконавчого провадження, про результати якого позивача буде повідомлено додатково (а.с.12-13).

Крім того, листом Департаменту виконавчої служби від 27.06.2019 №3541/П-8369/20.4.1 позивача додатково повідомлено, що за дорученням Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області проведено перевірку матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.01.2012 у справі №6-А-4/08 про зобов`язання Володимирецьку селищну раду Рівненської області придбати та надати у користування ОСОБА_1 квартиру, що має відповідати вимогам статей 48, 50 Житлового кодексу України.

За результатами перевірки заступником начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальником Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області 21.06.2019 винесено постанову, якою дії посадових осіб при виконанні вказаного рішення суду визнано такими, що вчинено з порушеннями вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Подальше виконання рішення суду залишено на контролі УДВС ГТУЮ у Рівненській області та буде організовано відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.14).

Вважаючи, що відповідач незаконно та безпідставно не розглянув по суті заяву від 28.03.2019 та не надав обґрунтованої відповіді щодо відновлення вказаних у заяві виконавчих проваджень, чим заподіяв йому моральної шкоди, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між учасниками даного судового спору у зв`язку з розглядом органом державної виконавчої служби заяви ОСОБА_1 про відновлення виконавчих проваджень, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 41 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція, зі змінами та доповненнями, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Розділом XV Інструкції регламентовано відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження

Так, згідно з пунктом 1 розділу XV Інструкції за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи виконавця відновленню підлягають:

втрачене виконавче провадження або його матеріали;

знищене виконавче провадження у разі постановлення Європейським судом з прав людини рішення, відповідно до якого держава зобов`язана виконати рішення національного суду;

виконавче провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території.

Пунктом 2 розділу XV Інструкції передбачено, що у заяві повинно бути зазначено, про відновлення якого саме виконавчого провадження просить сторона виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, сторони виконавчого провадження, їх місце проживання чи місцезнаходження (у разі наявності вказаної інформації у сторони виконавчого провадження), обставини втрати матеріалів виконавчого провадження (перебування виконавчого провадження на тимчасово окупованій території), поновлення яких саме документів сторона вважає необхідним, для якої мети необхідне їх поновлення.

До заяви про відновлення втраченого виконавчого провадження чи його матеріалів можуть долучатися документи або їх копії, що збереглися у сторони виконавчого провадження, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку.

Відповідно до пункту 3 розділу XV Інструкції виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа.

За змістом пункту 4 розділу XV Інструкції виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього дубліката виконавчого документа (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 3 цього розділу) виносить постанову про відновлення втраченого (знищеного) виконавчого провадження і не пізніше наступного дня надсилає її стягувачеві та боржникові.

У разі відновлення виконавчого провадження за ініціативою виконавця він у постанові роз`яснює сторонам право надати документи виконавчого провадження, їх копії, інші документи або відомості, що стосуються втраченого виконавчого провадження (пункт 5).

Пунктом 6 розділу XV Інструкції установлено, що для відновлення виконавчого провадження чи його матеріалів державний виконавець використовує відомості автоматизованої системи виконавчого провадження про винесені постанови та інші документи виконавчого провадження, інформацію та документи, одержані ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Відновлене виконавче провадження підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом (пункт 7 розділу XV Інструкції).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про відновлення ряду виконавчих проваджень, покликаючись на рішення Європейського Суду з прав людини від 06.06.2013 у справі "Кононова та інші проти України", куди входила й заява ОСОБА_1 .

Так, Рішенням Європейського Суду з прав людини від 06.06.2013 у справі "Кононова та інші проти України" (заява №11770/03 та 89 інших заяв) зобов`язано державу Україна виконати рішення національних судів, зокрема, ухвалених на користь ОСОБА_1 (заява №37355/0828/07/2008), а саме згідно з текстом рішення та пункту 36 додатку 1 до нього: ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.07.2002, яка змінена ухвалою того ж суду 26.06.2008 (у світлі рішень того ж суду від 05.06.2007 та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008) та сплатити протягом трьох місяців на користь заявника (позивача) 3000 євро в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У зв`язку з невиконанням вищевказаних судових рішень, ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд враховує як такі, що не потребують доказування, обставини, встановлені постановою Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 817/153/18 адміністративне провадження № К/9901/17736/19 за позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області про визнання бездіяльності незаконною та протиправною, стягнення моральної шкоди та сатисфакції.

Так, ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 липня 2002 року, яка набрала законної сили, затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою Рівненської області , згідно з якою ОСОБА_1 відмовляється від подальших своїх позовних вимог до Володимирецької селищної ради про надання йому житла, стягнення моральної та матеріальної шкоди за порушення правил обліку осіб, що потребують житла, а Володимирецька селищна рада зобов`язується надати йому житло, яке буде в наявності, позачергово.

Володимирецька селищна рада свого обов`язку за укладеною мировою угодою не виконала, що стало приводом для звернення ОСОБА_1 до суду.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 червня 2007 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2008 року, зобов`язано Володимирецьку селищну раду забезпечити ОСОБА_1 житлом відповідно до умов зазначеної мирової угоди сторін. Дане рішення суду відповідачем не виконувалося, внаслідок чого ОСОБА_1 в черговий раз звернувся до суду з позовом.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року у справі № 2-а-4/08 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Володимирецької селищної ради, допущену при виконанні ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 липня 2002 року про затвердження умов мирової угоди щодо забезпечення ОСОБА_1 . житлом.

Зобов`язано Володимирецьку селищну раду вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди, для чого у будь-який спосіб надати ОСОБА_1 житло.

Стягнуто з Володимирецької селищної ради на користь ОСОБА_1 відшкодування за моральну шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю, у сумі 10000,00 грн., справедливу сатисфакцію за порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 в сумі 60000,00 грн.

У задоволенні позовних вимог про визнання незаконної бездіяльності Володимирецької селищної ради щодо невиконання рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 04 листопада 2003 року про видачу ОСОБА_1 ордера на квартиру АДРЕСА_1 , під час чинності цього рішення - відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2012 року постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 справедливої сатисфакції скасовано та ухвалено нову постанову про відмову в цій частині позову.

Скасовано постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконної бездіяльності Володимирецької селищної ради щодо невиконання рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 04 листопада 2003 року про видачу ОСОБА_1 ордера на квартиру АДРЕСА_1 , під час чинності цього рішення, та прийнято нову постанову, якою ці позовні вимоги задоволено.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року в частині зобов`язання Володимирецької селищної ради вжити невідкладних заходів щодо виконання умов мирової угоди змінено, - виключено слова "для чого у будь-який спосіб надати ОСОБА_1 житло".

В решті постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2008 року залишено без змін.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 червня 2008 року заяву ОСОБА_1 задоволено та змінено спосіб виконання постанови цього суду від 05 червня 2007 року у зв`язку з неможливістю виконання судового рішення про забезпечення житлом та стягнуто з Володимирецької селищної ради на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 164004,75 грн. для придбання житла.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2011 року абзац другий резолютивної частини ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 червня 2008 року викладено у наступній редакції: "Змінити спосіб виконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 червня 2007 року та зобов`язати Володимирецьку селищну раду придбати для ОСОБА_1 квартиру, яка має відповідати вимогам ст.ст. 48, 50 ЖК України".

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2008 року постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 вересня 2007 року скасовано та визнано бездіяльність Володимирецької селищної ради та посадових осіб Володимирецької селищної ради по виконанню ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 липня 2002 року, якою затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою - неправомірною.

Зобов`язано Володимирецьку селищну раду виконати відповідно до чинного законодавства України зобов`язання, які виникли внаслідок затвердження ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 липня 2002 року мирової угоди між ОСОБА_1 та Володимирецькою селищною радою.

Окрім цього, суд враховує, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 у справі № 460/1060/19, за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Володимирецької селищної ради Рівненської області, про визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди позовні вимоги було задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо тривалого невиконання рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 (справа "Кононова та інші проти України") в частині зобов`язання держави - відповідача виконати рішення національних судів ухвалених на користь ОСОБА_1 , примусове виконання якого здійснюється в межах виконавчого провадження №38662180.

Визнано протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області щодо тривалого невиконання судового рішення національного суду в редакції ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.11.2011 у справі №К-7011/09, примусове виконання якого здійснюється в межах виконавчого провадження №31166879.

Стягнуто солідарно з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 (нуль) коп.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.05.2019, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019, встановлено, що 10.02.2012 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області відкрито виконавче провадження №31166879 з виконання виконавчого листа, виданого 23.01.2012 Володимирецьким районним судом Рівненської області у справі № 6-А -4/08, про зобов`язання Володимирецьку селищну раду Рівненської області придбати та надати у користування ОСОБА_1 квартиру, яка має відповідати вимогам статей 48, 50 Житлового кодексу України.

На виконання рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 №11770/03 постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС від 03.07.2013 відкрито відповідне виконавче провадження за №38662180, сторонами якого є Держава (боржник) - ОСОБА_1 (стягувач).

Таким чином, судом достеменно встановлено, що на даний час в органах державної виконавчої служби знаходяться два виконавчих провадження з примусового виконання рішення Європейського Суду з прав людини та рішень національного суду, ухвалених на користь ОСОБА_1 , щодо забезпечення його житлом, у тому числі на виконанні у відповідача - виконавче провадження №31166879.

Поряд з цим, відповідно до предмета судового спору в даній адміністративній справі, позивач, вважаючи, що для виконання рішень національних судів, невиконання яких державою Україна встановлено вищевказаним рішенням Європейського Суду з прав людини, необхідно відновити також виконавчі провадження з виконання тих рішень національних судів, які зазначені в Рішенні Європейського суду з прав людини від 06.06.2013, а саме: виконавче провадження по виконанню ухвали Володимирецького районного суду від 16.07.2002; виконавче провадження по виконанню ухвали Володимирецького районного суду від 26.06.2008; виконавче провадження по виконанню постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008. І саме з такою заявою ОСОБА_1 звертався до відповідача 28.03.2019.

Як зазначено вище по тексту судового рішення, Інструкцією з організації примусового виконання рішень в розділі ХV передбачено (пункт 1) що за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи виконавця відновленню підлягають, зокрема, знищене виконавче провадження у разі постановлення Європейським судом з прав людини рішення, відповідно до якого держава зобов`язана виконати рішення національного суду. При цьому пунктом 2 розділу XV Інструкції передбачено, що у заяві повинно бути зазначено, про відновлення якого саме виконавчого провадження просить сторона виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, сторони виконавчого провадження, їх місце проживання чи місцезнаходження (у разі наявності вказаної інформації у сторони виконавчого провадження).

Суд зауважує, що приписи Інструкції регламентують організацію примусового виконання рішень, яка здійснюється, зокрема, органами державної виконавчої служби, та не встановлює жодних обов`язків для учасників виконавчого провадження. Інструкція також не містить підстав, за яких подана стороною виконавчого провадження заява про відновлення знищеного виконавчого провадження у разі постановлення Європейським судом з прав людини рішення, відповідно до якого держава зобов`язана виконати рішення національного суду, може бути залишеною без належної правової оцінки та прийняття рішення в порядку та у спосіб, встановлений законом.

Суд зазначає, що в заяві позивача про відновлення виконавчих проваджень зазначені всі необхідні відомості відповідно до пункту 2 розділу XV Інструкції , а саме: вказано сторони виконавчого провадження, їх місце проживання (місцезнаходження); вказано, про відновлення якого саме виконавчого провадження просить сторона виконавчого провадження; зазначено дати прийняття відповідних судових рішень, виконання яких здійснювалося в примусовому порядку.

Суд підкреслює, що пунктом 6 розділу XV Інструкції установлено, що для відновлення виконавчого провадження чи його матеріалів державний виконавець використовує відомості автоматизованої системи виконавчого провадження про винесені постанови та інші документи виконавчого провадження, інформацію та документи, одержані ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Отже, незазначення заявником точного номера виконавчого провадження чи дати видачі судом виконавчого документа об`єктивно не може слугувати перешкодою для прийняття обґрунтованого рішення за заявою учасника виконавчого провадження, оскільки державний виконавець не позбавлений можливості та зобов`язаний з`ясувати відповідні відомості за даними автоматизованої системи виконавчого провадження, чи з інших джерел, наявних у його розпорядженні, у тому числі шляхом звернення із заявою про отримання дублікату виконавчого документа.

Більш того, у відповіді відповідача від 26.04.2019 № 2282/2194-0-34-19/033 на заяву ОСОБА_1 про відновлення виконавчих проваджень зазначено номери та відомості про стан виконавчих проваджень, які перебували на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Таким чином, наявної у відповідача інформації було достатньо для прийняття обґрунтованого рішення за результатами розгляду заяви стягувача про відновлення виконавчих проваджень. Натомість, відповідач обмежився переліком таких виконавчих проваджень та вказав про їх знищення зі спливом терміну зберігання. Суд зазначає, що всупереч приписам Інструкції заява сторони виконавчого провадження про відновлення знищеного виконавчого провадження відповідачем належним чином розглянута та вирішена не була, що свідчить про протиправну бездіяльність органу державної виконавчої служби. Отже, позовна вимога про визнання незаконним і протиправним ненадання позивачу обґрунтованої відповіді на його заяви від 28.03.2019 підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-ІV (далі - Закон № 3477-ІV) Рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції ( 995_004 ).

Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження" ( 606-14 ), іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено , що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України.

Отже, спірні правовідносини сторін регулюються спеціальним законодавством - Законом № 3477-ІV, Законом №1404-VIII та прийнятими на його виконання нормативно-правовими актами.

З урахуванням наведеного, суд відхиляє покликання позивача на положення Закону України "Про звернення громадян", які не регламентують порядок та процедуру примусового виконання рішень.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою ст.245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що за наявності визначених законом підстав відновлення виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Разом з тим, суд враховує, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, та які зазначені вище по тексту судового рішення, достеменно встановлено наявність на даний час двох виконавчих проваджень з виконання рішення Європейського суду з прав людини та національних судів, ухвалених на користь ОСОБА_1 . Таким чином, питання щодо відновлення знищених виконавчих проваджень з метою виконання рішення Європейського суду з прав людини та національних судів, ухвалених на користь ОСОБА_1 , слід вирішити з врахуванням відкритих на даний час виконавчих проваджень: №38662180, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби, та №31166879, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Таким чином, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позову в частині вимог зобов`язати відповідача відновити виконавчі провадження. Для належного захисту прав та інтересів, з приводу яких позивач звернувся до суду з даним позовом, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною третьою статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Фактичною підставою для застосування відповідальності на підставі статті 1167 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Як встановлено з позовної заяви, заявивши вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 200000,00 грн, позивач покликається на протиправну бездіяльність відповідача, який не виконує ряд судових рішень, ухвалених на його користь щодо надання житла, які Європейський суд з прав людини зобов`язав державу Україна виконати. Суд погоджується з доводами позивача, що тривале багаторічне зволікання з виконанням судового рішення призводить до заподіяння моральної шкоди. Однак, суд зазначає, що предметом даного судового спору є неналежний розгляд відповідачем заяви позивача про відновлення знищених виконавчих проваджень, при цьому судом встановлено наявність інших виконавчих проваджень, предметом яких є виконання судових рішень про забезпечення позивача житлом, у тому числі на виконання рішення Європейського суду з прав людини. Встановлення судом неналежного виконання повноважень органами державної виконавчої служби при здійсненні виконавчих проваджень №38662180 та №31166879 мало наслідком стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в межах судової справи №460/1060/19.

За встановлених обставин, при вирішенні даного судового спору суд вважає відсутніми підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки позивач не підтвердив належними й допустимими доказами заподіяння йому такої шкоди внаслідок неналежного розгляду заяви про відновлення виконавчих проваджень. Відтак в цій частині вимог позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (33000 м. Рівне, вул. Замкова,29, ) про визнання дій незаконними та протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області щодо неналежного розгляду та ненадання ОСОБА_1 обґрунтованої відповіді за результатами розгляду заяви від 28.03.2019 про відновлення виконавчих проваджень на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 (справа "Кононова та інші проти України").

Зобов`язати Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вирішити питання, з приводу якого звернувся ОСОБА_1 із заявою від 28.03.2019, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В позові в частині позовних вимог про зобов`язання відновити виконавчі провадження та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 31 жовтня 2019 року.

Суддя Дорошенко Н.О.