Справа № 360/1653/19
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 жовтня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1653/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Полякової В.К.,

представника позивача - Суткової Р.А.,

представника відповідача - Власова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов, в якому з урахуванням заяв про зміну предмету позову від 07.08.2019 (т.1 а.с.206-218) та уточнення позовних вимог від 18.09.2019 (т.1 а.с.229-232) заявлені такі вимоги:

- визнати противоправним та скасувати наказ керівника апарату Луганської обласної державної адміністрації від 11 березня 2019 року № 24-к про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 па посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації з 14 березня 2019 року;

- стягнути з Луганської обласної державної адміністрації на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14 березня 2019 року по 19 вересня 2019 року в сумі 173 839 (Сто сімдесят гри тисячі вісімсот тридцять дев`ять) грн 11 коп. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Позивач обгрунтовує незаконність свого звільнення посиланням на такі обставини. З 29.04.2016 працював на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської облдержадміністрації.

14 грудня 2018 року позивачу вручене попередження про наступне звільнення з займаної посади відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу», ст. 49 КЗпП у зв`язку зі змінами у структурі Луганської обласної державної адміністрації в частині виключення сектору з питань запобігання та виявлення корупції з апарату облдержадміністрації, внесеними розпорядженням голови облдержадміністрації - керівника обласної військово - цивільної адміністрації від 10.12.2018 № 997, запропоновано роботу на посаді головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи апарату облдержадміністрації та попереджено про звільнення на підставі п. 1 ч. І ст. 87 Закону України «Про державну службу», п. 1 ст. 40 КЗпП у разі незгоди на продовження роботи на нових умовах.

Позивач у відповідь на попередження про наступне звільнення з займаної посади не погодився із ним з причин невідповідності діючому законодавству, про що свідчить відповідний запис на аркуші попередження від 14.12.2018 за підписом позивача. Інших вакантних посад йому запропоновано відповідачем не було.

Позивач звертався з заявою до відповідача про надання з 13.03.2019 14 (чотирнадцяти) календарних днів основної оплачуваної відпустки та звільнення по закінченню відпустки за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Однак ця заява не була розглянута відповідачем.

Наказом керівника апарату Луганської облдержадміністрації від 11.03.2019 № 24-к Позивача звільнено 13 березня 2019 року у зв`язку зі скороченням штату державних службовців на підставі п. 1ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати та грошової компенсації за 14 календарних днів невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки. Позивач з наказом ознайомлений 13.03.2019. Відповідно було внесено вказаний запис у трудову книжку позивача, яка ним отримана в день звільнення.

Таким чином, позивач вважає наказ відповідача про звільнення протиправним, оскільки відповідач незаконно змінив правові підстави звільнення всупереч поданої заяви про звільнення за власним бажанням згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з явним, на думку позивача, порушенням законодавства про працю, Також відповідач порушив право позивача на відпустку з 13.03.2019 перед звільненням, не розглянувши його заяву про надання відпустки. Крім того, йому не були запропоновані рівнозначні вакантні посади в новоутвореній установі, не враховано його переважне право залишення на роботі, оскільки позивач є ветераном війни - учасником бойових дій та інвалідом III групи внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 22.06.1996 та посвідченням № 149604 від 17.12.1997.

Також, на думку позивача, самі зміни в структурі апарату ЛОДА, які стали підставою для скорочення його посади, а саме: зміни до штатного розпису, відповідно до яких виключено зі штатного розпису Луганської обласної державної адміністрації сектор з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації та введено відділ взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації, на який додатково покладено завдання та обов`язки щодо запобігання та виявлення корупції, не відповідає чинному законодавству України, суперечать вимогам п. 6 Типового положення про уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 706 від 04.09.2013 зі змінами, а також п. 2.1 Методичних рекомендацій щодо діяльності уповноважених підрозділів (уповноважених осіб) з питань запобігання та виявлення корупції, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 13.07.2017 № 317.

Позивачем наведено такий розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно з довідкою від 30.08.2019 № 7/13-4099, виданою Луганською обласною державною адміністрацією, заробітна плата ОСОБА_1 складала: за листопад 2018 року 2 557,60 грн., за грудень 2018 року 13 613,42 грн., сума середньоденної заробітної плати складає 1 347,59 грн.

Вимушений прогул позивача слід обраховувати з 14.03.2019 по день ухвалення судового рішення, але у зв`язку з неможливістю встановлення дати ухвалення судового рішення, позивач здійснив розрахунок суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14.03.2019 по 19.09.2019 (дату подання заяви про уточнення позовної заяви).

У періоді вимушеного прогулу з 14.03.2019 по 19.09.2019 кількість робочих днів склала 129 (у березні 2019 року 12 робочих днів, у квітні 2019 року 20 робочих днів, у травні 2019 року 21 робочих днів, у червні 2019 року 18 робочих днів, у липні 2019 року 23 робочих дні, у серпні 2019 року 21 робочий день, у вересні 2019 року 14 робочих дні). Кількість робочих днів обраховано з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 10.01.2019 № 7-р «Про перенесення робочих днів у 2019 році».

Таким чином, середня заробітна плата за весь час вимушеного прогулу за період з 14.03.2019 по 19.09.2019 складає 173 839,11 грн. (129 робочих днів х 1 347,59 грн. (середньоденна заробітна плата)).

Ухвалою суду від 17.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (том № 1 а.с.1,2).

Ухвалами суду від 16.05.2019 та від 28.05.2019 відкладено підготовче засідання (том № 1 а.с.111,144).

Ухвалою суду від 12.06.2019 продовжено строк підготовчого провадження (том № 1 а.с.160).

Ухвалою суду від 11.07.2019 зупинено провадження у справі за клопотаннями сторін (том № 1 а.с.201).

Ухвалою суду від 20.08.2019 продовжено строк зупинення провадження у справі, у зв`язку з не усуненням обставин, які зумовили зупинення (том № 1 а.с.213).

Ухвалою суду від 19.09.2019 поновлено провадження у справі (том № 1 а.с.248).

Відповідач подавав відзиви та письмові пояснення відповідно до яких заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог, посилаючись на такі обставини.

Розпорядженням голови облдержадміністрації від 20.02.2018 № 148 затверджено штатний розпис облдержадміністрації на 2018 рік та запроваджено його з 01.01.2018, пунктом 70 якого було передбачено посаду завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації.

Розпорядженням голови облдержадміністрації від 10.12.2018 №997 внесені зміни до структури облдержадміністрації, затвердженої розпорядженням голови облдержадміністрації від 21.08.2017 № 574. Вказані зміни запроваджені з 21.12.2018, згідно з якими сектор з питань запобігання та виявлення корупції виключено зі структури, а його функції передано відділу взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи апарату облдержадміністрації.

Розпорядженням голови облдержадміністрації від 28.12.2018 № 1060 внесені зміни до штатного розпису облдержадміністрації на 2018 рік, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації від 20.02.2018 № 148. Ці зміни запроваджено їх з 28.12.2018, згідно з пунктом 4 яких, пункт 70 «завідувач сектору» виключено, а згідно з пунктом 3 назву відділу взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи апарату облдержадміністрації змінено на відділ взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації.

14 грудня 2018 року позивачу вручене попередження про наступне звільнення з посади завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської облдержадміністрації відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу», ст. 49 КЗпП, в якому йому запропоновано роботу на посаді головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи апарату облдержадміністрації згідно з чинним на час здійснення попередження штатним розписом.

Відповідно до вимог пункту 10 Типового положення про уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.09.2013 №706 керівник апарату облдержадміністрації листом від 17.01.2019 звернувся до Уповноваженої посадової особи Секретаріату Кабінету Міністрів України Ілляшенка О. про погодження звільнення позивача з посади завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації.

Уповноважена посадова особа Секретаріату Кабінету Міністрів України, завідуючий відділом з питань дотримання антикорупційного законодавства Ілляшенко О. листом від 14.02.2019 №3365/0/2-19 (вхідний ОДА від 19.02.2019 №8/1431) погодив звільнення позивача з посади завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації.

Після отримання повідомлення про звільнення позивач майже не працював за посадою, подавав заяви про відпустки, які розглядалися керівником апарату ЛОДА, і такі відпустки позивачу надавалися, крім того перебував на лікарняному.

Однак, заяви від 11.03.2019 про надання з 13.03.2019 14 (чотирнадцяти) календарних днів основної оплачуваної відпустки та звільнення по закінченню відпустки за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України відповідач від позивача не отримував, тому і не розглядав її.

У зв`язку з відсутністю можливості переведення на іншу рівнозначну посаду, 25.02.2019 позивачу керівником апарату облдержадміністрації надано список з 9-х вакантних посад державної служби в апараті облдержадміністрації для ознайомлення та прийняття рішення щодо переведення на одну із вакантних посад державної служби, відповідно до його кваліфікації, професійних знань та досвіду роботи.

Актом про ненадання позивачем згоди або відмови щодо переведення на іншу вакантну посаду апарату облдержадміністрації від 25.02.2019 підтверджено, що позивач відмовився від ознайомлення зі списком вакантних посад та не надав згоду або відмову щодо переведення на одну із запропонованих вакантних посад.

Наказом керівника апарату облдержадміністрації від 11.03.2019 № 24-к позивача звільнено 13.03.2019 у зв`язку зі скороченням штату державних службовців на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», розпоряджень голови облдержадміністрації від 10.12.2018 №997 «Про внесення змін до структури Луганської обласної державної адміністрації» та від 28.12.2018 № 1060 «Про внесення змін до штатного розпису Луганської обласної державної адміністрації на 2018 рік», через відсутність можливості переведення позивача на іншу рівнозначну посаду державної служби та ненадання згоди на переведення на іншу роботу, частини четвертої статті 87 Закону України «Про державну службу», статті 24 Закону України «Про відпустки». Стосовно заяв позивача про звільнення з роботи за власним бажанням з 25.02.2019 на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України позивачу надані роз`яснення листом від 20.03.2019 №7/29-1485, в якому зазначено, що відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Враховуючи, що за змістом статті 38 КЗпП України строк розірвання трудового договору і правові підстави розірвання залежать від причин, які спонукали працівника до такого розірвання, працівником має бути зазначено, які саме порушення законодавства про працю, на його думку, були допущені роботодавцем. В заявах позивача прямо не зазначено, в чому саме, на його думку, полягало невиконання роботодавцем законодавства про працю або умов трудового договору, оскільки, на думку відповідача, з боку ролботодавця не було порушень, а ні трудового законодавства, а ні вимог трудового договору.

Крім того представник віідповідача надав суду письмові пояснення щодо наявності вакантних посад в Луганській облдержадміністрації станом на 14.12.2018 (дати попередження позивача про звільнення) з посиланням на проведений відповідачем аналіз кваліфікаційних вимог до цих посад, у зв`язку з чим вони не могли бути запропоновані позивачу, а також відповідні докази на обгрунтування цих пояснень (т.1, а.с.190-199, т.2 а.с.7-70).

Отже, на думку відповідача, облдержадміністрацією були дотримані всі вимоги чинного законодавства під час звільнення позивача з державної служби, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити за необгрунтованістю.

В суддовому засіданні представники сторін надали пояснення аналогічні, викладеним ними в письмових заявах у справі.

На підставі наданих сторонами доказів суд встановив такі обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ветераном війни - учасником бойових дій та інвалідом III групи внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 22.06.1996 та посвідченням № НОМЕР_2 від 17.12.1997 (т.1 а.с.11-16).

Розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації від 29.04.2016 №362-к позивача призначено на посаду завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської облдержадміністрації, з 01.05.2016 присвоєно шостий ранг державного службовця, а 13.03.2019 на підставі наказу №24-к від 11.03.2019 звільнено з цієї посади у зв`язку зі скороченням штату державних службовців на підставі пункту 1 частини першої ст.87 Закону України «Про державну службу», що підтверджується записами у трудовій книжці (т.1 а.с.2-21).

Відповідач, Луганська обласна державна адміністрація, , за відомостями вказаного реєстру має статус юридичної особи; місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр. Центральний, 59.

14 грудня 2018 року позивачу вручене попередження про наступне звільнення з посади завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської облдержадміністрації відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу», ст. 49-2 КЗпП України, в якому йому запропоновано роботу на посаді головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи апарату облдержадміністрації з посиланням на вимоги ст.ст. 42, 49-2 КЗпП України, п.1) ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» (т.1 а.с.22).

В самому попередженні зазначено про те що, підставою для його прийняття є зміни у структурі ЛОДА в частині виключення сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації, внесені розпорядженням голови облдержадміністрації від 10.12.2018 №997.

Позивача також попереджено, що в разі незгоди на продовження роботи в нових умовах, його буде звільнено на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Керівник апарату облдержадміністрації листом від 17.01.2019 №7/8-335 звернувся до Уповноваженої посадової особи Секретаріату Кабінету Міністрів України Ілляшенка О. про погодження звільнення позивача з посади завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації (т.1 а.с.77).

Звільнення позивача з посади керівника сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату ЛОДА було погоджене Уповноваженою посадовою особою Секретаріату Кабінету Міністрів України, що підтверджено листом від 14.02.2019 № 3365/0/2-19 (вхідний ОДА від 19.02.2019 №8/1431) (т.1 а.с.78).

Наказом керівника апарату облдержадміністрації від 11.03.2019 № 24-к позивача звільнено з 13.03.2019 у зв`язку зі скороченням штату державних службовців на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати та грошової компенсації за 14 календарних днів невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки (т.1 а.с.31).

Наказ від 11.03.2019 №24-к видано на підставі розпоряджень голови облдержадміністрації від 10.12.2018 №997 «Про внесення змін до структури Луганської обласної державної адміністрації» та від 28.12.2018 № 1060 «Про внесення змін до штатного розпису Луганської обласної державної адміністрації на 2018 рік», у зв`язку з відсутністю можливості переведення позивача на іншу рівнозначну посаду державної служби та ненадання згоди на переведення на іншу роботу, частини четвертої статті 87 Закону України «Про державну службу», статті 24 Закону України «Про відпустки».

Позивач з наказом ознайомлений 13.03.2019, про що є відмітка на зворотньому боці наказу, та здійснив напис на цьому документі про його невідповідність чинному законодавству.

Таким чином, саме зміни в структурі та штатному розписі ЛОДА стали підставою для початку керівником державної служби позивача процедури вивільнення позивача відповідно до вимог статті 87 Закону України «Про державну службу», яка передбачає порядок припинення дкржавної служби за ініціативою суб`єкта призначення (пункт 4 частини 1 статті 83 Закону України «Про державну службу».

Суд зауважує, що позивач не оскаржує жодних розпоряджень голови ЛОДА, отже правомірність прийняття таких розпоряджень, в тому числі щодо внесення змін до структури апарату ЛОДА, та до його штатного розпису не є предметом розгляду в цій справі, тому суд досліджує і аналізує вказані розпорядження лише з метою встановлення наявності підстав для припинення державної служби позивача, передбачених в статті 87 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Розпорядженням голови облдержадміністрації від 21.08.2017 № 574 було затверджено структуру облдержадміністрації, згідно з якою у складі апарату облдержадміністрації був сектор з питань запобігання та виявлення корупції (підпункт 15 пункту 3), посаду завідувача якого займав позивач, а також відділу взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи (підпункт 9 пункту 3) - як окремі структурні підрозділи апарату ЛОДА (т.1 а.с.62-64).

Розпорядженням голови облдержадміністрації від 20.02.2018 № 148 було затверджено штатний розпис облдержадміністрації на 2018 рік та запроваджено його з 01.01.2018. Пункт 70 штатного розкладу передбачав посаду завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції з посадовим окладом 13000 гривень. Всього відповідно до цього штатного розпису в штаті облдержадміністрації обліковувалося 122 штатні одиниці з фондом заробітної плати 1292702,00 грн (.т.1 а.с.67-70, а.с.117-120).

Згідно з положенням про сектор з питань запобігання та виявлення корупції, затвердженим наказом керівника апарату обласної держадміністрації від 02.03.2018 №5, він є окремим самостійним структурним підрозділом апарату облдержадміністрації з питань запобігання та виявлення корупції (т.1 а.с.168-170).

Відповідно до посадової інструкції завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції, затвердженої наказом керівника апарату обласної держадміністрації від 02.03.2018 №5, ця посада відноситься до категорії «Б»; призначення та звільнення здійснюються за наказом керівника апарату облдержадміністрації після погодження з посадовою особою Секретаріату Кабінету Міністрів України, визначеною Міністром Кабінету Міністрів України; на посаду завідувача сектору призначається особа, яка має:

1) вищу освіту ступеня не нижче магістра;

2) досвід роботи на посадах державної служби категорій «Б» чи «В» або в органах місцевого самоврядування, або на керівних посадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності не менше двох років та вільно володіє державною мовою (т.1 а.с.171-174).

Розпорядженням голови облдержадміністрації від 10.12.2018 №997 внесені зміни до структури облдержадміністрації, згідно з якими сектор з питань запобігання та виявлення корупції (підпункт 15 пункту 3) виключено зі структури, створено новий структурний підрозділ апарату облдержадміністрації - відділ взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції, до складу якого також входить сектор з питань окупованих територій (підпункт 9 пункту 3). В складі апарату облдержадміністрації також створено структурний підрозділ - сектор внутрішнього аудиту (доповнено новим підпунктом 15 пункту 3). Зазначені зміни запроваджені з 21.12.2018, про що прямо зазначено в самому розпорядженні (т.1 а.с.65-66).

На виконання пункту 2 розпорядження голови від 10.12.2018 №997 перелік змін №3 до штатного розпису ЛОДА на 2018 рік у зв`язку із внесеними змінами до структури ЛОДА був надісланий на погодження Міністерству фінансів України листом від 11.12.2018 №6/10-7443 (т.1 а.с.199).

Розпорядженням голови облдержадміністрації від 28.12.2018 № 1060 внесені зміни до штатного розпису облдержадміністрації на 2018 рік, перелік цих змін №3 погоджено із Міністерством фінансів України 20.12.2018, які запроваджено з 28.12.2018, про що зазначено в самому розпорядженні (т.1 а.с.71-72).

Згідно з пунктом 4 вказаних змін, назву позиції «сектор з питань запобігання та виявлення корупції» змінено на назву «сектор внутрішнього аудиту», пункт 70 «завідувач сектору» виключено, а згідно з пунктом 3 назву відділу взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи апарату облдержадміністрації змінено на відділ взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації. Всього відповідно до цього штатного розпису в штаті облдержадміністрації обліковується 122 штатні одиниці з фондом заробітної плати 1342902,00 грн.

Відповідно до переліку змін №3, затвердженого в.о. голови ЛОДА 11.12.2018, погоджено Міністерством фінансів України 20.12.2018 виключити зі штатного розпису 12 штатних посад, в тому числі посади: начальника відділу і головних спеціалістів відділу взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи; завідувача сектору, головного та провідного спеціалістів сектору з питань окупованих територій; завідувача сектору, головного та провідного спеціалістів сектору з питань запобігання та виявлення корупції, затверджений фонд оплати праці 1340502,00 грн. Також цим документом підтверджено погодження змін щодо введення до штатного розпису 12 штатних посад, в тому числі посади: начальника відділу і головних спеціалістів відділу взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи з питань запобігання та виявлення корупції, завідувача сектору, головного та провідного спеціалістів сектору з питань окупованих територій, який входить до зазначеного вище відділу, а також завідувача сектору та головного спеціаліста сектору внутрішнього аудіту, з фондом оплати праці 1342902,00 грн. (т.1 а.с.121-122).

Отже, згідно з вказаними вище розпорядженнями голови облдержадміністрації в грудні 2018 року затверджено зміни у структурі та штатному розписі, відповідно до яких загального скорочення граничної чисельності не відбулося, було скорочено штат працівнників ЛОДА на 12 посад і одночасно створено 12 посад державних службовців за вказаними напрямками роботи.

У зв`язку із скороченням штату працівників керівником державної служби позивача розпочато процедуру припинення державної служби позивача на скороченій посаді в порядку ст.87 КЗпП України шляхом вручення 14.12.2018 попередження про звільнення з пропозицією роботи на посаді головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи апарату облдержадміністрації

Надаючи оцінку пропозиції роботи позивачу відповідачем, зазначеної в повідомленні про звільнення від 14.12.2018, суд дійшов такого висновку.

Як зазначено у відзиві відповідача, фактично згідно з розпорядженням від 10.12.2018 №997 сектор з питань запобігання та виявлення корупції виключено зі структури ЛОДА, а його функції передано відділу взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи апарату облдержадміністрації.

Однак, це не відповідає дійсності, оскільки цим же розпорядженням №997 прийнято рішення щодо створення нового структурного підрозділу - відділу взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції, до складу якого також входить сектор з питань окупованих територій (підпункт 9 пункту 3), замість того, що існував раніше - відділу взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи (згідно зі структурою, затвердженою розпорядженням голови облдержадміністрації від 21.08.2017 № 574).

Таким чином, позивачу в попередженні про наступне звільнення від 14 грудня 2018 року запропоновано роботу (на посаді головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи апарату облдержадміністрації) в структурному підрозділі апарату ЛОДА, який так само як і сектор, в якому працював позивач, виключено з нової структури ЛОДА згідно зі змінами, внесеними розпорядженням від 10.12.2018 №997. Вказана посада і посада позивача зазначені в переліку змін №3 до штатного розпису ЛОДА на 2018 рік, доданому до листа ЛОДА від 11.12.2018 №6/10-7443 (т.1 а.с.121, 199), як така, що підлягає виключенню зі штатного розпису.

Отже, суд визнає таку пропозицію роботи позивачу відповідачем штучною, оскільки реалізація її була неможлива, запропонована позивачу посада виключена зі штатного розпису разом із посадою, яку займав позивач, згідно з розпорядженням голови облдержадміністрації № 1060. Тому суд дійшов висновку про те, що така пропозиція роботи не мала і не має жодних правових наслідків для сторін.

Стосовно аргументів відповідача, що позивач сам відмовився від ознайомлення з переліком запропонованих посад, суд встановив такі обставини.

Представником відповідача суду надано копію списку вакантних посад державної служби з повідомленням на 2 аркушах.

В повідомленні, адресованому позивачу, за підписом керівника апарату ЛОДА, зазначено, що 14.02.2019 сплив термін попередження позивача про звільнення відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу», ст. 49-2 КЗпП України, тому у разі ненадання позивачем згоди на переведення на одну із цих посад (список яких додається), його буде звільнено на підставі пункту 1 частини 1 чтатті 87 Закону України «Про державну службу». Повідомлення не містить дати, будь-яких реквізитів та підпису позивача про ознайомлення. Список вакантних посад, оформлений окремим документом за підписом керівника апарату ЛОДА, також не містить дати та підстав його формування (т.1 а.с.88-89).

Доказів на підтвердження наявності інших пропозицій роботи позивачу відповідачем суду не надано, про такі докази у відзивах на позов та письмових поясненнях суду не повідомлено.

Отже, зазначені вище документи: повідомлення та список посад свідчать про те, що протягом двох місяців з моменту повідомлення позивача про звільнення (з 14.12.2019 по 14.02.2019) позивачу відповідачем не було запропоновано інших вакантних посад в цьому державному органі, в тому числі посад в новостворених структурних підрозділах. В зазначеному списку вакантних посад відсутні посади категорії «Б».

В акті про ненадання позивачем згоди або відмови щодо переведення на іншу вакантну посаду апарату облдержадміністрації від 25.02.2019 зазначено, що позивач відмовився від ознайомлення зі списком вакантних посад, не надав згоду або відмову щодо переведення на одну із запропонованих вакантних посад. При цьому цей документ не містить визначення назв цих посад чи їх кількості (т.1 а.с. 90).

В судовому засіданні представники сторін пояснили суду, що в них відсутні докази тих обставин, що позивач погодився на переведення на будь-яку з запропонованих йому посад чи відмовився від переведення на іншу роботу, однак, відсутні і докази, що підтверджують згоду позивача на продовження державної служби на іншій з запропонованих посад.

Пояснення представника позивача щодо відсутності можливості у відповідача запропонувати позивачу інші вакантні посади державних службовців через його невідповідність кваліфікаційним вимогам до цих посад, є необгрунтованими, оскільки, як встановлено судом, зміни в штатний розпис ЛОДА, на підставі яких позивача було попереджено про звільнення, передбачали також і створення нових вакантних посад, в тому числі посади керівників структурних підрозділів апарату категорії «Б», жодна з яких не була запропонована позивачу. А відповідач суду не надав доказів на підтвердження тих обставин, що позивач не відповідає спеціальним кваліфікаційним вимогам для призначення на ці посади, що затверджені керівником державної служби відповідно до вимог чинного законодавства.

Судом встановлено, що наказом керівника апарату ЛОДА від 14.01.2019 №1 було затверджено положення про відділ взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції апарату ЛОДА та посадові інструкції його працівників, які складені та підписані особою, яка булав же призначена на той час керівником цього відділу (т.1 а.с.175-180).

Отже на момент призначення цієї особи спеціальних кваліфікаційних вимог до осіб, які претендують на зайняття цієї посади, що містить посадова інструкція керівника цього відділу та керівника сектору окупованих територій, що входить до складу цього відділу, керівником апарату ЛОДА затверджено не було.

Також відповідач не надав належних доказів, отже, не довів тих обставин, що при призначенні на ці посади категорії «Б» в новостворені структурні підрозділи інших осіб керівником державної служби здійснювався аналіз їх кваліфікації і продуктивності праці порівняно з позивачем та було враховано переважне право позивача на залишення на роботі відповідно до вимог ст. 42 КЗпП Ккраїни як учасника бойових дій.

Таким чином, відповідач не довів факту відсутності в нього можливості переведення позивача на іншу рівнозначну посаду державної служби як підстави для звільнення позивача в порядку статті 87 Закону України «Про державну службу».

Суд також надає оцінку тим обставинам, що позивач не надав суду належних доказів факту подання ним і отримання відповідачем його заяви від 11.03.2019 про надання з 13.03.2019 14 (чотирнадцяти) календарних днів основної оплачуваної відпустки та звільнення по закінченню відпустки за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, отже не довів факту звернення до відповідача з цією заявою і порушення відповідачем його права на відпустку згідно з вимогами чинного законодавства (т.1 а.с.37).

Однак, факт неодноразового звернення позивача до відповідача з заявами, які містять вимоги про звільнення його на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, і отримання цих заяв підтверджено наявністю в матеріалах справи таких заяв (від 23.02.2019, від 25.02.2019, від 07.03.2019 та від 11.03.2019), які містять відповідні штампи та резолюції повноважних осіб відповідача (т.1 а.с.86, 87, 98, 100).

Відповідач не довів факту розгляду цих заяв по суті та прийняття обгрунтованого рішення.

Вирішуючи питання щодо законності та обгрунтованості оскарженого рішення відповідача про звільнення позивача, а також наявності підстав для поновлення позивача на посаді та стягнення сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій. У межах бюджетних асигнувань, виділених на утримання відповідних місцевих державних адміністрацій, а також з урахуванням вимог статті 18 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», їх голови визначають структуру місцевих державних адміністрацій.

Згідно зі статтею 44 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голова місцевої державної адміністрації затверджує положення та визначає структуру апарату.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Згідно з вимогами підпункту 3-1) частини 1 статті 17 Закону України «Про державну службу» повноваження керівника державної служби у місцевих державних адміністраціях здійснюють:

- керівник апарату - в апараті місцевої державної адміністрації та її структурних підрозділах (крім структурних підрозділів зі статусом юридичних осіб публічного права);

- керівник структурного підрозділу зі статусом юридичної особи публічного права - у такому підрозділі.

Саме на керівників державної служби пунктом 4) частини 2 статті 17 Закону України «Про державну службу» покладені повноваження щодо призначення громадян України, які пройшли конкурсний відбір, на вакантні посади державної служби категорій "Б" і "В", та звільнення з таких посад відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час попередження позивача про звільнення та прийняття відповідачем оскарженого наказу) процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю; звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Частина 1 статті 83 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачала вичерпний перелік підстав для припинення державної служби, в тому числі:

3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Згідно з вимогами пункту 1) частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час попередження позивача про звільнення та прийняття відповідачем оскарженого наказу) підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Як встановлено судом, на підставі розпоряджень голови облдержадміністрації від 10.12.2018 №997 та від 28.12.2018 № 1060, зміни в структурі ЛОДА відбулися без скорочення граничної чисельності (залишились 122 штатні одиниці), із скороченням 12 штатних посад, в тому числі посади позивача.

Стаття 49-2 КЗпП України передбачає порядок вивільнення працівників у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення штату працівників (п.1ч.1, ч.4 ст.40 КЗпП України). Згідно з вимогами цієї статті:

- про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці;

- при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством;

- одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як встановлено судом, відповідачем не виконано вимоги ч.3 ст. 49-2 КЗпП України, оскільки позивачу в попередженні про звільнення від 14.12.2018 запропоновано работу на посаді, яка мала бути скорочена разом з посадою позивача, і протягом наступних двох місяців жодних посад запропоновано не було, чим порушені права позивача на продовження служби в цьому органі.

Відповідно до вимог ч.3 ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Позивач на момент звільнення мав 6 ранг державної служби, займав посаду завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської облдержадміністрації, яка належала до категорії "Б", до 4 групи оплати праці, що мало бути враховано відповідачем при вирішенні питання наявності можливості пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби чи пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Згідно з вимогами ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, учасникам бойових дій.

На підставі посвідчення учасника бойових дій на ім`я позивача судом встановлено наявність в нього переважного права на залишення на роботі як учасника бойових дій при скороченні чисельності чи штату працівників, однак факт врахування цього права позивача при вирішенні питання наявності підстав для його звільнення відповідач в суді також не довів.

Факт відсутності у відповідача можливості пропозиції позивачу переведення на вакантні рівнозначні займаній позивачем посаді в новостворених структурних підрозділах, а також в державному органі вцілому не доведено відповідачем.

Жодна посада категорії «Б» позивачу не була запропонована, хоча також недоведений відповідачем факт наявності більш високої кваліфікації і продуктивності праці в інших працівників, призначених на такі посади, вакантні після попередження позивача, і до часу його звільнення.

Зазначені обставини свідчать про порушення відповідачем процедури вивільнення позивача та відсутності підстав для звільнення працівника відповідно до вимог статті 87 Закону України «Про державну службу», отже незаконність оскарженого наказу про звільнення позивача.

Про невіповідність повідомлення позивача про звільнення від 14.12.2019 та оскарженого наказу вимогам чинного законодавства позивачем власноручно здійснено записи на вказаних документах під час ознайомлення із ними, отже, відповідачу були відомі ці обставини.

За таких обставин, необгрунтованим є посилання відповідача на ті обставини, що позивач в заявах про звільнення відповідно до вимог ч.3 ст.38 КЗпП України мав додатково зазначити конкретні порушення трудового законодавства чи трудового договору відповідачем, оскільки чинне законодавство не містить таких вимог до заяви про звільнення з вказаних підстав.

Згідно з вимогами пункту 3) частини 1 статті 83, частини 3 статті 86 Закону України «Про державну службу» державна служба припиняється за ініціативою державного службовця або за угодою сторін; суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у строк, визначений у поданій ним заяві, у випадках, передбачених законодавством про працю.

Відповідно до вимог ч.3 ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Позивачем в заявах від 23.02.2019, від 25.02.2019, від 07.03.2019 та від 11.03.2019 дотримано вимоги цієї норми щодо визначення підстав та строку свого звільнення. Таким чином, право позивача на звільнення з вказаних підстав також порушене відповідачем, який не розглянув вказаних заяв по суті і не прийняв на підставі них відповідне рішення.

З зазначених вище підстав суд визнає наказ про звільнення позивача протиправним, безпідставним, таким що прийнятий всупереч вимогам статті 87 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час його постановлення), у зв`язку з чим скасовує його.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Тому вимоги позивача в частині поновлення його на службі на попередній посаді також суд задовільняє.

Також з відповідача як з органу, що прийняв скасоване рішення, слід стягнути на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14 березня 2019 року по 18 жовтня 2019 року в розмірі 200790,91 (двісті тисяч сімсот дев`яносто гривень 91 копійка) = (149 робочих днів х 1347,59 гривень (середньоденна заробітна плата позивача згідно з довідкою відповідача (т.1 а.с.228). Зазначений розрахунок здійснено судом на підставі постанови КМУ від 8 лютого 1995 р №100 " Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" відповідає розрахунку позивача з уточненням періоду вимушеного прогулу, тому вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

А згідно з вимогами частини 5 статті 235 КЗпП України та пунктів 2, 3 частини 1 статті 371 КАС України прийняте судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню, в тому числі і в частині стягнення щомісячних виплат за один місяць, що згідно з вказаними довідками відповідача складає суму в розмірі - 26 951,80 грн (20 робочих днів х 1347,59 гривень).

Питання щодо судових витрат судом відповідно до вимог ст.139 КАС України не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Луганської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ керівника апарату Луганської обласної державної адміністрації від 11 березня 2019 року № 24-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації з 14 березня 2019 року.

Стягнути з Луганської обласної державної адміністрації (; місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр. Центральний, 59) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 березня 2019 року по 18 жовтня 2019 року у розмірі 158664 (сто п`ятдесят вісім тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 27 копійок з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Луганської обласної державної адміністрації (; місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр. Центральний, 59) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 26 000 (двадцять шість тисяч) гривень з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 28 жовтня 2019 року.

Суддя В.С. Шембелян