Справа № 265/4863/19
Суддя: Шиян В. В.
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/4863/19
Провадження №2-а/265/116/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Шиян В.В.,

за участю секретаря Себко Г.Л,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову посилався на ті обставини, що 22 липня 2019 року, поліцейським роти 2 батальйону УПП в Донецький області було прийнято постанову НК № 506607 від 22 липня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 225 гривень, за проїзд без зупинки в зоні дії знаку 2.2 розділу 33 ПДР України. В своїх позовних вимогах зазначав, що 22 липня 2019 року він рухався на перехресті проспекту Перемоги, біля будинку 43 в Лівобережному районі міста Маріуполя, де проводилися ремонтні роботи. Оскільки ремонтні роботи проводилися більш ніж три тижні, то на думку позивача, дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» повинен був бути демонтований. Таким чином вважає постанову НК № 506607 від 22 липня 2019 року не законною, у зв`язку з чим просить суд її скасувати.

Ухвалою суду від 7 серпня 2019 року, провадження по справі було відкрито, справа призначена до розгляду в спрощеного провадженні.

Позивач в судове засідання не з`явився будучи повідомленим належним чином, але суд вважає можливим розглянути справу по суті на підставі наявних письмових доказів.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмовий відзив, в якому наполягає на законності прийнятої постанови, та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Справу просить розглядати за відсутності представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із постанови по справі про адміністративне правопорушення від 22 липня 2019 року, ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Перемоги біля будинку 43 в Лівобережному районі міста Маріуполя, не виконав вимоги дорожнього знаку 22 «Проїзд без зупинки заборонено», розділу 33,ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст.122 КпАП України.

Згідно постанови серії НК № 506607 від 22 липня 2019 року, на водія ОСОБА_1 . накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень.

Розділ 33 п.2 ПДР України містить перелік знаків пріоритету, в тому числі знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено»

Частиною 1 статтею 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 2 статті 258 КпАП України, органи Національної поліції України звільнено від обов`язку складати протокол про адміністративне правопорушення а посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено у статтею 251 КпАП України, повинні міститися в постанові про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.ст. 33, 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з відео з нагрудних камер працівника поліції, яке міститься на ДВД диску, під час зупинки транспортного засобу ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 висловлював свою не згоду з приводу зупинки його транспортного засобу зв`язку з порушенням ПДР України, оскільки вважає, що дорожній знак «Проїзд без зупинки заборонено», у зв`язку з ремонтом дорожнього покриття, встановлено не законно, а тому і виконувати вимоги зазначеного дорожнього знаку не має підстав.

За заявою позивача, 9 жовтня 2019 року, судом відкладався розгляд справи для надання можливості позивачу надати суду докази незаконного встановлення дорожнього знаку. Але на момент розгляду справи, позивач таких доказів суду не надав.

Суд розглядаючи зазначене питання не погоджується з позицією позивача, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до вимог п.33 п.п.2.2знак «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (Стоп лінія), а у разі її відсутності - перед знаком.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху, повинні знати та неухильно виконувати вимоги ПДР України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивачем не було надано суду будь яких доказів з приводу виконання ним вимог дорожнього знаку, або доказів незаконного встановлення дорожнього знаку.

Проаналізувавши всі надані сторонами докази, проаналізувавши положення ПДР України, суд прийшов до переконання що обставини вчинення даного правопорушення викладені у постанові про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 506607, від 22 липня 2019 року, знайшли своє підтвердження, і вони вказують на вчинення адміністративного правопорушення позивачем ОСОБА_1 . Посилання позивача на відсутність факту порушення ПДР у зв`язку з незаконністю встановлення дорожнього знаку, та дозволу на невиконання вимог дорожніх знаків у зв`язку знаходження їх в місці проведення ремонту дороги, не знайшли свого підтвердження.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 121, 122, 159-164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 293-295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень КАС України від 15 грудня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено та підписано 8 листопада 2019 року.

Суддя: