Справа № 369/11957/19
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/369/384/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Заїці О.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта (розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації), зобов`язання утриматися від вчинення певних дій та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта (розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації), зобов`язання утриматися від вчинення певних дій та відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову, в якому посилався на те, що предметом даного спору є протиправність дій Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо видачі розпорядження № 564 від 24.07.2018 року «Про відібрання дітей», яке було складено протиправно і виконання якого докорінно зачіпає права та свободи малолітньої та неповнолітнього дітей.

Існування оскаржуваного розпорядження вже негативно впливає на морально-психологічний стан дітей-позивачів, а його подальше виконання зруйнує їхні плани у житті та всебічному розвитку і порушить усі нормальні життєві зв`язки.

Більше одного року неповнолітній ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_2 відчувають напругу та тиск, оскільки через оскаржуване розпорядження вони постійно очікують на їхнє відібрання.

За вказаних обставин на думку позивача є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може завдати істотної шкоди законним правам та інтересам позивачів.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просив зупинити дію індивідуального (нормативно-правового) акта-розпорядження № 564 від 24.07.2018 року Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації «Про відібрання дитини»; заборонити Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації вчиняти будь-які дії щодо виконання розпорядження № 564 від 24.07.2018 року Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації «Про відібрання дітей»; заборонити будь-яким іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору - розпорядження № 564 від 24.07.2018 року Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації «Про відібрання дітей».

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчиняти певні дії.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправним індивідуальний акт - розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 564 від 24.07.2018 року «Про відібрання дітей»; скасувати індивідуальний акт - розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 564 від 24.07.2018 року «Про відібрання дітей»; зобов`язати Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію не вчиняти будь-які дії стосовно розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 564 від 24.07.2018 року «Про відібрання дітей»; відшкодувати на користь позивачів 10 000 000 грн. моральної шкоди, яка заподіяна фізичним особам незаконними рішеннями державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень солідарно.

Частиною 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу, а також відповідати змісту позовних вимог.

Отже, обов`язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для такого забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного розпорядження Солом`янської районної адміністрації № 564 від 24.07.2018 року «Про відібрання дітей» вирішено: відібрати неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від опікуна (піклувальника) - ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; Службі у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації направити розпорядження про відібрання дітей до Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві для вжиття заходів відповідно до чинного законодавства; Службі у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації провести заходи, передбачені п. 51 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття обраних заходів забезпечення позову позивач стверджував, що оспорюване розпорядження було прийнято протиправно і виконання якого докорінно зачіпає права та свободи дітей.

Однак, слід зазначити, що наведені позивачем в заяві про забезпечення позову аргументи щодо очевидних ознак протиправності оскаржуваного розпорядження, підлягають судовому дослідженню під час розгляду справи по суті, відтак забезпечення позову з підстави очевидної протиправності такого розпорядження є вирішенням адміністративного спору, до розгляду справи по суті.

Викладене свідчить про непропорційність та неспівмірність заявлених заходів забезпечення позову.

Постановою Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 826/9263/17, адміністративне провадження № К/9901/44796/18 передбачено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи викладене, та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150, 151 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про забезпечення позову в адміністративній справі, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук