Справа № 804/5390/14
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2019 року

Київ

справа №804/5390/14

адміністративне провадження №К/9901/8057/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року (суддя Олійник В.М.)

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року (судді: Сафронова С.В. (головуючий), Поплавський В.Ю., Чепурнов Д.В)

у справі № 804/5390/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський»

до Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» (далі - ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський») звернулося до суду з позовом до Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Нікопольська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20 грудня 2013 року № та № .

На обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» здійснює діяльність, яка направлена виключно на досягнення економічної вигоди та отримання прибутку. Між позивачем та його контрагентами, відповідно до приписів цивільного та податкового законодавства, укладались правочини, що направлені на реальне настання правових наслідків у вигляді закупівлі товару. Доказами виконання правочинів слугують первинні документи, що підтверджують факт отримання та подальше використання товару в господарській діяльності та які містять обов`язкові реквізити, що передбачені нормами законів для даної категорії звітності.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року, позов задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 20 грудня 2013 року № , № .

Судові рішення мотивовані тим, що наявними в матеріалах справи первинними документами, які були досліджені в ході перевірки позивача, в повному обсязі підтверджено факт реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Нікопольська ОДПІ звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України, просила їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» в повному обсязі. Зокрема, контролюючий орган зазначив, що в ході перевірки встановлено здійснення позивачем господарських операцій, не спрямованих на настання реальних правових наслідків. Згідно з актами перевірок, отриманими від податкових органів за місцем обліку контрагентів-постачальників позивача встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів господарської, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 квітня 2015 року відкрито провадження за касаційною скаргою Нікопольської ОДПІ.

ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» подано заперечення на касаційну скаргу, в яких він вважає рішення судів попередніх інстанцій законними та обґрунтованими, тому в задоволенні касаційної скарги просив відмовити.

Позивач зазначив, що висновки актів перевірок контрагентів не можуть породжувати для позивача правових обов`язків та наслідків. Надані судам документи є безпосереднім доказом фактичного здійснення операцій, а не лише їх формального оформлення. Контрагенти позивача є сільськогосподарськими товаровиробниками, які мали спеціальний статус суб`єкта спеціального режими оподаткування, встановленого пунктом 209.6 статті 209 Податкового кодексу України. До контрагентів позивача не застосовувалися правові наслідки позбавлення права використання спеціального режиму оподаткування, податкові зобов`язання та/або штрафи не нараховані.

24 січня 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що видами діяльності позивача є: розведення свійської птиці, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, виробництво м`яса свійської птиці, виробництво олії та тваринних жирів, виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах, оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами.

Відповідно до наказу від 20 листопада 2013 року № 536 та направлення на перевірку від 20 листопада 2013 року № 207/221 посадовими особами Нікопольської ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за взаємовідносинами з ТОВ «Черняхів АГРОТРЕЙД», ФГ «Амфіра», ФГ «ТРИТОН», ПП «Приватна торгово-виробнича фірма «Лайн» за період з 01 червня 2011 року до 30 квітня 2013 року, за результатами якої складено акт від 11 грудня 2013 року № 1395/2201/36020648.

Відповідно до висновків вказаного акта перевірки контролюючим органом встановлено порушення ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» статей 185, 187, 188, 198, 201, 209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 183 621,26 грн, у тому числі: за червень 2011 року - 60 384,91 грн, травень 2013 року - 123 236,35 грн; завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (ряд. 19 декларації) на загальну суму 1 457 693,34 грн, у тому числі: за березень 2012 року - 1 286 833,34 грн; за травень 2013 року - 170 860 грн; занижено залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) за липень 2012 року на суму 1 332 513 грн; завищено залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) за травень 2013 року на суму 368 414,08 грн.

20 грудня 2013 року на підставі акта перевірки Нікопольська ОДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення: № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1 826 107,42 грн; № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість, а саме за основним платежем на суму 183 621,26 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 91 810,63 грн.

Не погодившись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку. У ході розгляду скарги було призначено проведення позапланової перевірки, за результатами якої складено акт від 04 лютого 2014 року № 399/151/36020648, зміст та висновки якого є ідентичними з попередньо складеним актом перевірки від 11 грудня 2013 року, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

27 лютого 2014 року позивач отримав рішення Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про результати розгляду скарги вих. № 1091/10/04-36-10-08-09 від 24 лютого 2014 року, яким скасовано податкове повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ від 20 грудня 2013 року № в частині застосування штрафної санкції з податку на додану вартість у сумі 30 191,46 грн, в іншій частині вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а також залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2013 року № , а скаргу - без задоволення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та ПП «Приватна торгово-виробнича фірма «Лайн» укладено договір поставки від 17 травня 2011 року № 2100/ПД/18.05. За умовами вказаного договору ПП «Приватна торгово-виробнича фірма «Лайн» зобов`язалося власними силами та засобами (умови поставки СРТ згідно з правилами Інкотермс 2010) здійснити поставку сої у кількості 300 т +/- 10%. На виконання умов договору здійснена поставка товару, що підтверджується видатковими накладними. Сума податкового кредиту відображена в декларації (скороченій) за червень 2011 року у розмірі 60 384,91 грн.

30 серпня 2010 року між позивачем та ТОВ «Агропроінвест 08» укладено договір на переробку давальницької сировини № 193/1, а саме договір на переробку сої, в результаті чого позивач отримував соєвий екструдат. Соєвий екструдат перевезений за рахунок позивача до Дніпропетровської області у м. Нікополь, де знаходяться виробничі потужності комбікормового заводу. Факт перевезення товару підтверджується товарно-транспортними накладними. Факт здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Агропроінвест 08» підтверджується актами прийому-передачі від 06.06.2011, 01.06.2011, 30.06.2011, актом виконаних робіт від 30.06.2011 № 99, податковою накладною від 30.06.2011 № 33, актами приймання-передачі сировини від 28.06.2011, від 29.06.2011, від 30.06.2011.

У подальшому перевезений соєвий екструдат переданий ТОВ «Нівіль-Трейд» за договором на переробку давальницької сировини від 14 січня 2011 року № 1492-ПД/15.02, в межах якого вироблявся комбікорм. На підтвердження передачі соєвого екструдату до виробничого процесу - виготовлення комбікорму ТОВ «Нівіль-Трейд» надані акти приймання-передачі сировини від 28.06.2011, від 29.06.2011, від 30.06.2011. Доказами фактичного виготовлення комбікорму ТОВ «Нівіль-Трейд» є акти виконаних робіт від 28.06.2011, від 29.06.2011, від 29.06.2011. Фактично виготовлений комбікорм використаний у виробництві у липні 2011 року, що підтверджується звітами по комбікорму.

Отримана сума податкового кредиту відображена в податковому повідомленні-рішенні відповідача від 20 грудня 2013 року № в частині збільшення податкового зобов`язання у розмірі 60 384,91 грн за червень 2011 року та нарахування штрафних санкцій у розмірі 30 192,46 грн.

16 травня 2013 року між позивачем та ФГ «Амфіра» укладено договір поставки №П1243, за умовами якого ФГ «Амфіра» зобов`язалося власними силами та засобами здійснити поставку сої у кількості 300 т +/- 10 %. ФГ «Амфіра» поставлено сою у загальній кількості 157,323 т, вартістю 739 418,09 грн, у т.ч. ПДВ 123 236,35 грн. Отримана сума податкового кредиту відображена в декларації за травень 2013 року у розмірі 123 236,35 грн.

Також між позивачем та ФГ «Амфіра» укладено договір поставки від 19 квітня 2013 року № П1081, відповідно до якого ФГ «Амфіра» зобов`язалося власними силами та засобами здійснити поставку соняшника у кількості 900 т +/-10 % (специфікації від 19.04.2013 № 1, від 22.04.2013 № 2, від 16.05.2013 № 3).

На виконання договору ФГ «Амфіра» поставлено соняшник у загальній кількості 772,345 т, вартістю 235 644,46 грн, у т.ч. ПДВ 539 274,08 грн. Отримана сума податкового кредиту відображена в декларації за травень 2013 року у розмірі 170 860 грн, за квітень 2013 року (загальна декларація) у розмірі 368 414,08 грн.

Соя та соняшник, поставлені ФГ «Амфіра» за адресою, зазначеною в договорі, а саме: Запорізька обл., м. Вільнянськ, пер. Матросова, 22, що є місцезнаходженням виробничих потужностей ТОВ «Агропроінвест 08». Документами, що підтверджують взаємовідносини позивача та його контрагента є: видаткові накладні, податкові накладні та товарно-транспортні накладні.

У період здійснення операцій поставки товарів позивачем здійснювалися господарські відносини на підставі договорів на переробку давальницької сировини (сої) від 01 березня 2013 року № А-63 та на переробку давальницької сировини (соняшника) від 01 квітня 2013 року № П1114/106, за яким позивач отримував від ТОВ «Агропроінвест 08» послуги щодо переробки давальницької сировини - сої та соняшника, в результаті чого позивач отримував соєве масло, соєвий жмих, олію соняшника, жмих соняшника. Факт переробки сої підтверджується актом випуску готової продукції з давальницької сировини за травень 2013 року та актом прийому-передачі продукції за травень 2013 року.

Отримана від переробки сої готова продукція була перевезена за рахунок позивача до Дніпропетровської області м. Нікополь, де знаходяться виробничі потужності комбікормового заводу. Доказами фактичного здійснення переробки давальницької сировини ТОВ «Агропроінвест 08» є акт виконання робіт від 30.05.2013 № 465.

Факт перевезення товару підтверджується товарно-транспортними накладними. Факт переробки соняшника підтверджується актом випуску готової продукції з давальницької сировини за серпень 2013 року та актом прийому-передачі продукції за вересень 2013 року.

Отримана від переробки соняшника готова продукція - жмих соняшниковий - перевезений за рахунок позивача до Дніпропетровської області м. Нікополь, де знаходяться виробничі потужності комбікормового заводу, що підтверджується товарно-транспортними накладними.

Відповідно до звіту по кормодобавкам за вересень 2013 року жмих соняшниковий використаний при виготовленні комбікорму для вигодовування курчат бройлерів.

Отримана від переробки готова продукція у вигляді олії соняшникової реалізована ТОВ «М`ясопереробний комплекс ЛТД» на підставі договору від 28.08.2012 № П2269, що підтверджується видатковою накладною від 03.09.2013 № 30909, податковою накладною від 03.09.2013 № 8.

05 березня 2012 року між позивачем та ТОВ «Черняхів-Агротрейд» укладено договір №П541, за умовами якого ТОВ «Черняхів-Агротрейд» зобов`язалося передати у власність соняшник на умовах EXW - ТОВ «Заготзерно-Новогупаловка», 70002, Запорізька обл., Вільнянський район, ст. Новогупаловка, вул. Хлібна, 3 (згідно з правилами Інкотермс 2010) у кількості 300 т +/- 10 % (специфікація від 05.03.2012 №1).

За вказаним договором ТОВ «Черняхів-Агротрейд» також зобов`язалося передати у власність соняшник на умовах EXW - ТОВ «Вільнянський елеватор», 70002, Запорізька обл., Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Елеваторна, у кількості 1650 т +/- 10 % (специфікації від 05.03.2012 № 1 та від 29.03.2012 № 2).

ТОВ «Черняхів-Агротрейд» передано у власність позивача соняшник у кількості 1950 т, вартістю 7 721 000 грн, у т.ч. ПДВ 1 286 833,34 грн. Отримана сума податкового кредиту відображена в декларації (загальній) за березень 2012 року у розмірі 1 286 833,33 грн, що відповідає періоду здійснення господарських операцій (виписки податкових накладних). Перехід права власності на соняшник відбувався в місцях, зазначених у договорах, а саме на складських елеваторах.

Відповідно до пункту 15 статті 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зерновий склад - суб`єкт підприємництва, що є власником зерносховища і надає фізичним та юридичним особам послуги зберігання зерна з видачею складських документів на зерно та в передбаченому законом порядку право на здійснення такої діяльності шляхом участі в гарантійному фонді виконання зобов`язань за складськими документами на зерно та одержання сертифіката на відповідність послуг із зберігання продуктів його переробки.

Відповідно до умов, які були узгоджені в договорах, купівля-продаж товару здійснювалась EXW (Правила Інкотермс 2010), що передбачають перехід права власності в момент передання товару на складі продавця.

Таким чином, виходячи з аналізу змісту договорів, укладених між ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» та ТОВ «Черняхів-Агротрейд», були укладені саме договори купівлі-продажу, та перехід права власності відбувався на складі продавця - спеціалізованому зерновому складі.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає складську квитанцію.

Як встановили суди попередніх інстанцій, на підтвердження фактичного придбання товару зерновими складами (ТОВ «Вільнянський елеватор» та ТОВ «Заготзерно-Новогупалівка») ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» видало складські квитанції, які заповненні на бланках суворої звітності та містять повну інформацію щодо найменування та кількості товару, відповідності якості товару ДСТУ, інформацію щодо підстав виникнення права власності у ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» (переоформлення від ТОВ» Черняхів-Агротрейд»).

Під час передання товару на складських елеваторах спеціалізованими лабораторіями підприємств здійснювався аналіз зерна, що підтверджується картками аналізу зерна.

Придбаний товар у квітні-травні 2012 року переміщений зі складів елеваторів на склад ТОВ «Агропроінвест 08», з яким у позивача укладений договір на переробку давальницької сировини, відповідно до якого останній зобов`язується зберігати на своїх виробничих потужностях передану сировину. Транспортування товару здійснювалось власними силами позивача, що підтверджується товарно-транспортними накладними.

У липні 2012 року переміщений соняшник реалізовано ТОВ «М`ясопереробний комплекс ЛТД» на підставі договору від 19.01.2012 № М42, що підтверджується листом від 13.07.2012 № 676/1 та наказом позивача від 13.07.2012 № 414.

Предметом перевірки також були взаємовідносини позивача з ФГ «ТРИТОН» щодо поставки соняшника на підставі договору поставки від 18 квітня 2013 року № П1065. Визначена перевіркою сума податкових зобов`язань не врахована при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та не відображена у висновках акта перевірки, у зв`язку з тим що на момент перевірки у базі «Податковий блок» була відсутня розбіжність за взаємовідносинами з ФГ «ТРИТОН», питання взаємовідносин позивача з даним контрагентом є недослідженими відповідачем.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку про правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, недопущення порушень процесуальних норм, та погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що використані під час перевірки акти перевірок контрагентів позивача не мають правових наслідків для таких підприємств, оскільки не скасовані свідоцтва про перебування на спеціальному режимі оподаткування, не донараховані податкові зобов`язання та штрафні санкції, що свідчить й про наявність їх статусу як сільськогосподарських виробників, наявності правосуб`єктності як платника податків.

Відображенням у бухгалтерському обліку, який здійснений на підставі належним чином оформлених первинних документів, придбання товарів та підтвердження їх подальшого використання у господарській діяльності ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» з метою досягнення економічної вигоди у вигляді виробництва (вирощування) птиці підтверджує фактичну наявність товару (соняшнику, сої).

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарський договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку і його наявність свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, відтак господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Пунктом 209.1 статті 209 Податкового кодексу України визначено, що резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті, може обрати спеціальний режим оподаткування.

Порядок набуття статусу суб`єкта спеціального режиму оподаткування встановлений пунктом 209.10 статті 209 Податкового кодексу України, та вказаний статус підтверджується свідоцтвом про реєстрацію суб`єкта спеціального режиму оподаткування. Отже, особа, що є суб`єктом спеціального режиму оподаткування, та має відповідне свідоцтво повинна відповідати певним критеріям, перевірку яких здійснює саме податковий орган під час надання свідоцтва суб`єкту спеціального режиму оподаткування.

Основним критерієм набуття спеціального сільськогосподарського статусу є здійснення сільськогосподарським підприємством діяльності з постачання вироблених ним сільськогосподарських товарів на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, питома вага вартості сільськогосподарських товарів яких становить не менше 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

У контрагентів позивача на момент укладення договорів та виконання їх умов (постачання сільськогосподарської продукції) був наявний статус суб`єкта спеціального режиму оподаткування.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про обґрунтованість відображення у бухгалтерському та податковому обліку господарських операцій з ТОВ «Черняхів АГРОТРЕЙД», ФГ «Амфіра», ПП «Приватна торгово-виробнича фірма «Лайн».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 КАС України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у справі № 804/5390/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова