Справа № 1.380.2019.004085
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004085
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представника позивача - Марченко Р.В.

представника відповідача - Квасниця Н.Б.

представник третьої особи - Кузь І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська ізоляторна компанія" до Головного управління ДПС у Львівській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Львівської міської ради про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення ,-

в с т а н о в и в:

ТзОВ "Львівська ізоляторна компанія" (79066, м. Львів, вул. Зелена,301, ) звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області ( 79003, м. Львів, вул. Стрийська,35, ) участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Львівської міської ради (79006, м. Львів, пл. Ринок,1, ) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 12.08.2019 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви. 21.08.2019 року позивачем усунуто недоліки на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 23.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

В судовому засіданні, суд керуючись статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України допустив заміну первинного відповідача - Головне управління ДФС у Львівській області його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Львівській області.

Протокольною ухвалою від 31.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не згоден з податковим повідомленням-рішення № від 23.07.2019, вважає обставини, викладені в Акті перевірки такими, що не відповідають дійсності та зроблені на підставі припущень без належного об`єктивного вивчення усіх обставин та доказів, перевірку проведено без достатніх підстав та з явними порушеннями прав позивача, тому оскаржуване повідомленням-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

У поданій відповіді на відзив позивач додатково зазначає, що уточнююча податкова декларація з плати за землю (земельний податок/або орендна плата за земельні ділянки) за 2016 рік була подана 22.06.2016 року, що підтверджується квитанцією № 2. Однак оскаржуване податкове повідомлення - рішення про збільшення суми орендної плати за землю за 2016 рік у сумі 823 562, 43 грн., було прийнято відповідачем 23.07.2019 року, після спливу 1095 днів з дати подання позивачем уточнюючої декларації.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

Від представника відповідача 12.09.2019 до суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову посилаючись на те, що Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ "Львівська ізоляторна компанія", за результатами якої встановлено, що підприємством занижено суму орендної плати за землю всього у сумі 3 900 119, 86 грн., в тому числі за 2016 рік - в сумі 1 125 342, 79 грн., за 2017 рік - в сумі 1 192 609, 92 грн., за 2018 рік -в сумі 1 196 606, 50 грн., за 4 місяці 2019 року - в сумі 385 560, 65 гривень у зв`язку з чим податковим органом правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення № від 23.07.2019, яким нараховано суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 823562, 43 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

Пояснення третьої особи - Львівської міської ради мотивовані тим, що позивач сплачує орендну плату за землю в розмірі, який відповідає положенням Договору оренди землі та ухвали Львівської міської ради від 29.01.2015 № 4270.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у Львівській області (далі - відповідач) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» (30823262) з питань правильності нарахування орендної плати за земельні ділянки. Які використовуються ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» у власній господарській діяльності за період з 01.01.2016 по 30.04.2016 року, за наслідками якої було складено акт № 957/14.1/30823262.

Проведеною перевіркою встановлено порушення:

1.п.п.12.3.7 п.12.3 ст.12; п.п.14.1.72, п.п.14.1.73, п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14; п.284.1 ст.284; п.285.1, п.285.2 ст.285; п.286.2 ст.286; п.287.1, п.287.3 ст287; п.288.1, 288.2, п.288.3, п. 288.4, п.п.288.5.1, п.288.5, ст.288 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено суму орендної плати за землю всього у сумі 3 900 119, 86 грн., в тому числі за 2016 рік - в сумі 1 125 342, 79 грн., за 2017 рік - в сумі 1 192 609, 92 грн., за 2018 рік -в сумі 1 196 606, 50 грн., за 4 місяці 2019 року - в сумі 385 560, 65 гривень.

Позивач надав заперечення на акт перевірки.

Заступником начальника ГУ ДФС у Львівській області 19.07.2019 року затверджений висновок на заперечення до акту перевірки (а.с.62-63) та позивача листом від 19.07.2019 року повідомлено, що висновки Акту перевірки від 27.06.2019 № 957/14.1/30823262: в частині заниження суми орендної плати за землю всього у сумі 1 125 342, 79 грн., в тому числі за 2016 рік - в сумі 1 125 342, 79 грн., вважати правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавств, а заперечення ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» від 10.07.2019 № 03.08-479 залишено без задоволення; в частині заниження суми орендної плати за землю всього у сумі 2 774 777, 07 грн., в тому числі за 2017 рік- в сумі 1 192 609, 92 грн., за 2018 рік - в сумі 1 196 606, 50 грн., за 4 місяці 2019 року - в сумі 385 560, 65 гривень., скасовано а заперечення «Львівська ізоляторна компанія» від 10.07.2019 року № 01.08-479 задоволити.

На підставі акту перевірки контролюючим органом складено:

- податкове повідомлення - рішення № від 23.07.2019 р., у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання за платежем за орендну плату за землю з юридичних осіб, у тому числі за податковим зобов`язаннями у розмірі 656449, 94 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 164112,49 грн.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відносини з приводу справляння орендної плати за земельну ділянку врегульовані ст. 288 ПК України, в редакції чинній на час здійснення правовідношень.

Відповідно до п. 288.1, п. 288.2, п. 288.3, п. 288. 4, п.288.5 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

В свою чергу, згідно з п. 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно з п. 285.1. ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Факт подачі уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або оренда плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) підтверджений квитанцією №2, з якої вбачається, що 22.06.2016 року документ доставлено до Галицької ОДПІ (Сихівське відділення) та прийнято пакет 22.06.2016 року. (а.с. 61).

Отже, суд вважає помилковими пояснення позивача щодо сплати ним орендної плати за землю на підставі ухвали Львівської міської ради, яка встановила пільги щодо такої сплати, так як Податковим Кодексом України у 2016 році було визначено, що розмір річної суми платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Аналіз вищенаведених положень законодавства та встановлених судом обставин справи свідчить про наявність у позивача складу податкового правопорушення, яке полягає у занижені суму орендної плати за землю всього у сумі 3 900 119, 86 грн., в тому числі за 2016 рік - в сумі 1 125 342, 79 грн.

З приводу цього суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відтак, нарахування податковим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 ПК України.

За положеннями пункту 102.1. статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, наведена норма пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України пов`язує відлік строку давності саме із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, якщо такі нараховані контролюючим органом.

З розрахунку фінансових санкцій (штрафів) передбаченого ст..123 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року за порушення податкового законодавства по орендній платі з юридичних осіб, доданого до податкового повідомлення-рішення від 23.07.2019 року № слідує, що даних розрахунок було здійснено на підставі декларації від 22.06.2016 року № (уточнюючої) за податковий період 2016 року. (а.с.25).

Враховуючи дату прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення (23.07.2019 року), яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію штраф у розмірі 25% за порушення податкового законодавства по орендній платі з юридичних осіб в сумі 820 562, 43 грн., а також ту обставину, що уточнююча декларація з плати за землю (земельний податок/або орендна плата за земельні ділянки) за 2016 рік була подана позивачем 22.06.2016 року, суд дійшов висновку про те, що податкове повідомлення-рішення про нарахування штрафу у розмірі 820 562,43 грн., прийняте податковим органом поза межами 1095 днів.

Відтак, зважаючи на приписи статті 114, пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України у контролюючого органу були відсутні підстави для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 23.07.2019 року № про накладення на ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» штрафної (фінансової) санкції штрафу у розмірі 25 % за порушення податкового законодавства по орендній платі з юридичних осіб в сумі 820 562, 43 грн., а тому таке податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених правових положень, суд приходить до висновку, що відповідачем при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення не дотримано приписи пп.1, 3, 5, 6 ч.2 ст.2 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд -

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 23.07.2019 року, винесене Головним управлінням ДФС у Львівській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (79003, вул. Стрийська, 35, м. Львів, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська ізоляторна компанія" (79066, м. Львів, вул. Зелена,301, ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 12353, 45 (дванадцять тисяч триста п`ятдесят три) гривні 45 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до суду апеляційної інстанції .

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 11 листопада 2019 року.

Суддя Кухар Н.А.