Справа № 160/6631/19
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року Справа № 160/6631/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Гарант Сервіс 2007» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного підприємства «Гарант Сервіс 2007» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому позивач просить:
Представник відповідача надав суду заперечення, в яких зазначив, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому Головне управління ДФС у Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Головним управління ДФС у Дніпропетровській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку Приватного підприємства «Гарант Сервіс 2007».
Перевіркою встановлено порушення:
Згідно даним Системи автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України підприємством ТОВ "Оптімус Прайд" (код 40554925) подано декларацію за вересень 2016 року. Розбіжностей не встановлено.
Згідно пошукової системи ГУ ДФС «Перегляд податкових накладних» встановлено, що вищевказані податкові накладні за період - вересень 2016 зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.
В рахунок оплати за отримані послуги ПП «Гарант Сервіс 2007» не перераховувало ТОВ "Оптімус Прайд" грошові кошти.
Станом на 30.09.2016 у ПП «Гарант сервіс 2007» по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» рахується кредиторська заборгованість з ТОВ "Оптімус Прайд" на загальну суму 367380 грн.
В ході перевірки ПП «Гарант Сервіс 2007» надано договір про відступлення права вимоги від 10.07.2017 №02/07/17, згідно якого Первісний кредитор (ТОВ "Оптімус Прайд") передає, а Новий кредитор (ТОВ «Укрпідприємництво») приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за договором від 01.09.2017 №09/16.
На виконання даного договору ПП «Гарант Сервіс 2007» перераховано в адресу ТОВ «Укрпідприємництво» грошові кошти на загальну суму 232479 грн. згідно наданих до перевірки платіжних доручень:
В ході перевірки встановлено розбіжність у кількості наданих послуг та вартістю наданих послуг між актом виконаних робіт від 30.09.2016 №ОУ-093/25 та податковою накладною від 30.09.2016 №123, що не призвело до зміни суми наданих послуг.
Таким чином, виходячи з даного акту виконаних робіт інструктори для надання допомоги у використанні і контролю за використанням службових собак працювали у вересні 2016 року - 510 суток (12 246 годин/24 годин в 1 добі), при тому, що у вересні 2016 року кількість календарних днів складає - 30.
Стосовно даних вищенаведеної податкової накладної інструктори для надання допомоги у використанні і контролю за використанням службових собак працювали у вересні 2016 року - 5102 суток (122 446 годин/24 годин в 1 добі), при тому, що у вересні 2016 року кількість календарних днів (діб) складає - 30, а вартість послуг згідно податкової накладної складає у 10 разів менше, ніж по актам виконаних робіт та не відповідає вимогам договору №09/16 від 01.09.2016 про надання кінологічних послуг, згідно якого вартість кінологічних послуг (1 категорія) - 10,83 грн. та кінологічні послуги - 1,67 грн.
Крім того, виходячи з наданих податкових накладних від 30.09.2016 №123, 124 інструктори для надання допомоги у використанні і контролю за використанням службових собак працювали всього у вересні 2016 року - 5 612 суток (134 692 годин/24 годин в 1 добі), а згідно актів виконаних робіт від 30.09.2016 №ОУ-093/25, ОУ-093/26 1 021 діб (24 492 годин/24 годин в 1 добі), при тому, що у вересні 2016 року кількість календарних днів (діб) складає - 30.
Також, суд зазначає, що позивачем не зазначено, на яких об`єктах ПП «Гарант Сервіс 2007» використовувались кінологічні послуги.
В рахунок оплати за отримані послуги ПП «Гарант Сервіс 2007» не перераховувало ТОВ "Торгівельник ЮА" грошові кошти.
Станом на 30.11.2016р. у ПП «Гарант сервіс 2007» по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» рахується кредиторська заборгованість з ТОВ "Торгівельник ЮА" на загальну суму 385080 грн.
В ході перевірки ПП «Гарант Сервіс 2007» надано договір про відступлення права вимоги від 01.12.2016 №01/12/16, згідно якого Первісний кредитор (ТОВ "Торгівельник ЮА") передає, а Новий кредитор (ТОВ «Бізнестехресурс») приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за договором від 01.11.2016 №01/11/2016.
На виконання даного договору ПП «Гарант Сервіс 2007» перераховано в адресу ТОВ «Бізнестехресурс» грошові кошти на загальну суму 385080 грн. згідно платіжних доручень:
від 16.12.2016 №165 - 36 582,60 грн.
від 20.12.2016 №166 - 149 000,00 грн.
від 21.12.2016 №168 - 149 000,00 грн.
від 19.01.2017 №175 - 50 497,40 грн.
Таким чином, виходячи з даних актів виконаних робіт та податкових накладних інструктори для надання допомоги у використанні і контролю за використанням службових собак працювали у листопаді 2016 року - 1070 діб (25 672 годин/24 годин в 1 добі), при тому, що у листопаді 2016 року кількість календарних днів складає - 30.
Також, суд зазначає, що позивачем не зазначено, на яких об`єктах ПП «Гарант Сервіс 2007» використовувались кінологічні послуги.
Крім того, згідно видів діяльності ТОВ "Торгівельник ЮА" відсутні надання охоронних або кінологічних послуг.
В рахунок оплати за отримані послуги ПП «Гарант Сервіс 2007» не перераховувало ТОВ "Спецремпідряд" грошові кошти.
Станом на 31.01.2017 у ПП «Гарант сервіс 2007» по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» рахується кредиторська заборгованість з ТОВ "Спецремпідряд" на загальну суму 388980 грн.
В ході перевірки ПП «Гарант Сервіс 2007» надано договір про відступлення права вимоги від 01.07.2017 №07/17, згідно якого Первісний кредитор (ТОВ "Спецремпідряд") передає, а Новий кредитор (ТОВ «Укрпідприємництво») приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за договором від 01.01.2017 №01/17.
На виконання даного договору ПП «Гарант Сервіс 2007» перераховано в адресу ТОВ «Укрпідприємництво» грошові кошти на загальну суму 388980 грн. згідно платіжних доручень:
від 17.07.2017 №247 - 148 980,00 грн.
від 18.07.2017 №252- 70 000,00 грн.
від 18.07.2017 №253 - 79 000,00 грн.
від 19.07.2017 №254 - 91 000,00 грн.
Також, суд зазначає, що позивачем не зазначено, на яких об`єктах ПП «Гарант Сервіс 2007» використовувались кінологічні послуги.
Крім того, згідно видів діяльності ТОВ ''Спецремпідряд'' відсутні надання охоронних або кінологічних послуг.
В рахунок оплати за отримані послуги ПП «Гарант Сервіс 2007» не перераховувало ТОВ "Корват" грошові кошти.
В ході перевірки ПП «Гарант Сервіс 2007» надано договір про відступлення права вимоги від 28.02.2017 року №02/17, згідно якого Первісний кредитор (ТОВ "Корват") передає, а Новий кредитор (ТОВ «Укрпідприємництво») приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за договором від 01.02.2017 №01-02/17.
На виконання даного договору ПП «Гарант Сервіс 2007» перераховано в адресу ТОВ «Укрпідприємництво» грошові кошти на загальну суму 161280 грн. згідно платіжних доручень:
від 14.07.2017 №245 - 145 958,40 грн.
від 17.03.2017 №197 - 15 321,60 грн.
Також, суд зазначає, що позивачем не зазначено, на яких об`єктах ПП «Гарант Сервіс 2007» використовувались кінологічні послуги.
Крім того, згідно видів діяльності ТОВ "Корват" відсутні надання охоронних або кінологічних послуг.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув`язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Так, Верховний Суд у своїх постановах від 20.02.2018 р. у справі № 809/117/13-а, від 22.03.2018 р. у справі № 815/3666/16 та від 10.04.2018 р. у справі № 815/24/17 дійшов висновку, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст.243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова