Справа № 807/2042/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9400/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Большакової О.О., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судових засідань - Чопко Ю.Т.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2018 року (головуючий суддя: Гаврилко С.Є., місце ухвалення - м. Ужгород, дата складення повного тексту рішення - 24.01.2019) у справі за адміністративним позовом Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до Публічного акціонерного товариства «Закарпаттягазбуд» про стягнення заборгованості, -

встановив:

Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, 18.12.2017 звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з Публічного акціонерного товариства «Закарпаттягазбуд» заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгової пенсії, відповідно до пунктів «б-з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в сумі 64941,92 грн.

Обґрунтовує позов тим, що Публічне акціонерне товариство «Закарпаттягазбуд», відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» № 400/97 - ВР від 26.06.1997, зареєстроване в Мукачівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області, як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2004 також, як платник страхових внесків, відповідно до ст. 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058.

Вказує, що відшкодуванню позивачу, крім суми виплаченої пенсії, підлягають і витрати на доставку пенсії, які згідно змін до граничних тарифів на основні послуги зв`язку, затверджених наказом Держкомзв`язку та інформації України № 166 від 22 липня 2004 року становлять для села 1,56 відсотка, для міста 0,79 відсотка. Громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , працювали у Публічному акціонерному товаристві «Закарпаттягазбуд» в шкідливих умовах праці повний робочий день на атестованому робочому місці, що дало їм право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, відповідачем належного відшкодування сум виплачених пільгових пенсій не здійснено.

Рішенням Закарпатської області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Закарпаттягазбут» на користь Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій по Списку № 2 за період з липня 2017 року по грудень 2017 року включно у розмірі 27339,09 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення в частині відмови у задоволенні позову скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що судом першої інстанції відмовлено в частині позову, у зв`язку з відсутністю доказів виплати пенсії вказаним особам, однак на день розгляду справи неможливо було надати докази виплати пенсій, у зв`язку із відсутністю підтвердження цих виплат з Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ «Приватбанк». Позивачем до вказаних установ були скеровані запити про підтвердження виплати пенсії, які були долучені до матеріалів позовної заяви.

Представником позивача, 29.10.2019 подано клопотання про заміну сторони відповідача з Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на належного відповідача (правонаступника) - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області.

Відповідно до ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 4 КАС України, судовий процес - правовідносини, що складаються під час здійснення адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Враховуючи те, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України», державна реєстрація Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області припинена 26.06.2019, а Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області реорганізовується шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання про заміну відповідача на правонаступника підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачу повістка про дату, час та місце розгляду справи була направлена на дві адреси, зокрема, « вул. Шевченка, буд. 3, с. Обава, Мукачівський район, Закарпатська область, 89643 », яка вказана в матеріалах справи та « вул. Шевченка, буд. 2, с. Обава, Мукачівський район, Закарпатська область, 89643 », адресу яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Однак, обидва конверти з позначками повернуті на адресу суду, у зв`язку з невірно зазначеною адресою.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній», «не вірна адреса» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Таким чином, у відповідності до ч. 11 ст. 126 КАС України, на думку суду апеляційної інстанції, позивач вважається належним чином повідомленим про розгляд вказаної справи.

Отже, сторони належним чином були повідомлені про його дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з таких мотивів.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, оскільки загальна сума фактичних витрат на виплату пільгової пенсії за період з липня по листопад 2017 року, яка підтверджена належними доказами та підлягає відшкодуванню, становить лише 27339,09 грн.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що апелянт у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову (а. с. 51).

Отже, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість рішення суду лише в частині стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгової пенсії в розмірі 37602,83 грн (64941,92 грн - 27339,09 грн).

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації - робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" діяв Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», абзацом 4 пункту 1 статті 2 якого передбачалось, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Водночас, відповідно до абзацу 4 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, повинні сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у 100 % розмірі від об`єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, у відповідності до пункту «а», «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку.

В абзаці п`ятому підпункту 1 пункту 2 зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII, здійснюється до 01 січня 2005 року за рахунок коштів ПФ України, а з 01 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями.

Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абзацу п`ятого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV виплата пенсій таким особам здійснюється до 01 січня 2005 року за рахунок коштів ПФ України, а з 01 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, а отже, і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок ПФ України та Державного бюджету України відповідно.

Однак специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб.

Так, згідно зі статтею 14 Закону № 1788-XII працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Аналіз положень пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у контексті статті 14 Закону № 1788-XII дає суду апеляційної інстанції підстави для висновку про те, що порядок, за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 01 січня 2005 року за рахунок коштів ПФ України, а з 01 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі статті 14 Закону № 1788-XII.

Отже, обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, в частині пенсій призначених у порядку статті 13 Закону № 1788-ХІІ, покладений на підприємства.

Процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначає Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 № 21-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах:

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у розмірі 00 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Згідно з підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції платниками страхових внесків є роботодавці, в т. ч.: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання.

За приписами пункту 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пунктом 6.7 Інструкції встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для відмови у стягненні фактичних витрат на виплату і доставку пільгової пенсії в розмірі 37602,83 грн, судом першої інстанції було не подання Мукачівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області доказів на підтвердження виплати пенсій вказаним особам: ОСОБА_1 за період вересень-жовтень 2017 року, ОСОБА_2 за період вересень-листопад 2017 року, ОСОБА_3 за період липень - листопад 2017 року, ОСОБА_4 за період вересень - жовтень 2017 року, ОСОБА_5 за період з липень-жовтень 2017 року, ОСОБА_6 за період липень-жовтень 2017 року, ОСОБА_7 за період вересень-жовтень 2017 року, ОСОБА_8 за період липень-серпень та листопад 2017 року.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем на підтвердження факту виплати пенсії вказаним особам за спірні періоди подано, зокрема:

- лист ПАТ «Укрсоцбанк» від 07.11.2017 № 10.4-186/48-1458, що підтверджує зарахування пенсійних виплат за вересень-жовтень 2017 року ОСОБА_1 по 1968,00 грн за вказані місяці;

- лист ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.01.2018 № 20.1.0.0.0/7-20171106/5882, з таблицею зарахування коштів, що підтверджує отримання пенсійних виплат ОСОБА_2 за вересень 2017 року 1981, 80 грн, за жовтень 2017 року 2734,36 грн, за листопад 2017 2735,16 грн (лист ПАТ КБ «ПриватБанк» від 02.02.2018 № 20.1.0.0.0/7-20180202/1060);

- довідку Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 19.02.2018 № 135, про отримання пенсійних виплат ОСОБА_4 за вересень 2017 року в розмірі 1924,98 грн, за жовтень 2017 року в розмірі 2266,07 грн;

- довідку Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 19.02.2017 № 137, про отримання пенсійних виплат ОСОБА_3 за липень 2017 року в сумі 1112,11 грн;

- довідку Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 30.08.2017 № 919, про отримання пенсійних виплат ОСОБА_6 за липень-серпень 2017 року в сумі по 1376,45 грн за вказані місяці, за вересень 2017 року 1376,45 грн, жовтень 2017 року 1613,30 (довідка Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 19.02.2018 № 175);

- довідку Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 30.08.2017 № 919, про отримання пенсійних виплат ОСОБА_6 за липень-серпень 2017 року в сумі по 1376,45 грн за вказані місяці, за вересень 2017 року 1376,45 грн, жовтень 2017 року 1613,30 (довідка Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 19.02.2018 № 175);

- довідку Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 19.02.2017 № 136, про отримання пенсійних виплат ОСОБА_7 за вересень-жовтень 2017 року в сумі по 2168,45 грн за вказані місяці;

- довідку Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України № 456, про отримання пенсійних виплат ОСОБА_8 за липень-серпень 2017 року в сумі по 1204,87 грн за вказані місяці, листопад 2017 року 1373 грн.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, про помилкове покликання суду першої інстанції на те, що відповідачем не подано доказів на підтвердження виплати пенсій ОСОБА_3 за період серпень-листопад 2017 року. Оскільки, згідно розрахунку фактичних витрат на доставку пенсій, відповідачем ставилася вимога про відшкодування фактичних витрат на доставку пенсій, по вказаній особі лише за липень 2017 року, в розмірі 350,18 грн (а. с. 209 том 1).

Таким чином, оскільки до матеріалів справи подано довідки про нарахування та виплату пенсій вказаним особам, банківські документи про зарахування коштів на поточні рахунки пенсіонерів та розрахунок фактичних витрат на доставку пенсій відповідно до пунктів «б-з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з липня по грудень 2017 року, правильність розрахунків, якого позивачем не оспорюється, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані документи підтверджують заборгованість Публічного акціонерного товариства «Закарпаттягазбуд» з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 64941,92 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції помилкового відмовив у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Закарпаттягазбуд» по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгової пенсії, відповідно до пунктів «б-з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в сумі 37602,83 грн.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 313, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

постановив:

замінити Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на її правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у справі № 807/2042/17.

Апеляційну скаргу Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2018 року у справі № 807/2042/17 в частині відмови в позові скасувати та прийняти у цій частині нову постанову, якою позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Закарпаттягазбуд» (код ЄДРПОУ - 02127331) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на доставку пенсій по Списку № 2 за період з липня 2017 року по грудень 2017 року включно у розмірі 37602 грн 83 коп.

У решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2018 року у справі № 807/2042/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О. М. Гінда
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 08.11.2019.