Справа № 520/3214/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 р.Справа № 520/3214/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Чалого І.С. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання: Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року (суддя Заічко О.В.; м. Харків; повний текст рішення складено 01.07.2019) по справі № 520/3214/19

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС, третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС (надалі також - відповідач, митний орган), в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС від 08.02.2019 № UA 807000/2019/000885/2 про коригування митної вартості товарів, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 807190/2019/00801.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що що спірні рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є незаконними та необґрунтованими, адже позивачем надано всі підтверджуючі вартість введеного на митну територію України автомобіля документи, за ціною договору. Зазначає, що відсутність банківських платіжних документів обумовлено відсутністю розрахунків позивача через банківські установи, оскільки розрахунок здійснено за готівкові кошти. При цьому, будь-які відомості про наявність банківських розрахунків, посилання на документальні підтвердження таких розрахунків в спірному рішенні відповідача відсутні. Також позивач зазначає, що судом не було враховано, що відсутність транспортних (перевізних) документів обумовлена відсутністю події транспортування придбаного позивачем транспортного засобу, оскільки, на час придбання, транспортний засіб знаходився на митній території України. Також позивач вважає безпідставними посилання митного органу на наявність розбіжностей стосовно дійсної вартості транспортного засобу, оскільки надані позивачем документи таких розбіжностей не містять та в рішенні митного органу не зазначено в яких саме документах міститься така розбіжність у числовому значенні.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.01.2019 митним брокером ФОП ОСОБА_2 (далі-декларант) на митний пост «Харків-автомобільний» була подана до митного оформлення електронна митна декларація (далі-ЕМД) №UA807190/2019/002204 на товар: «Автомобіль легковий, з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом, з робочим об`ємом циліндрів двигуна понад 1500 см3, але не більш як 2 200 см3, що використовувався понад 5 років, призначений для перевезення людей по дорогам загального користування, марки HONDA, модель PRELUDE. Модельний рік - 1997. Календарний рік виготовлення - 1997. Номер кузова - НОМЕР_2. Тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1997 см3. Потужність 98 кВт. Колір - зелений. Місць для сидіння - 4. Колісна формула 4х2. Тип кузова - купе. Номер шасі - немає даних. Номер двигуна - немає даних. Був у використанні. Транспортний засіб відповідає екологічним нормам не нижче рівня Євро 2. Торгівельна марка: HONDA. Виробник: Honda Motor Co Ltd. Країна виробництва: JP» (далі - ТЗ позивача). Одержувач/імпортер (графа 8 ЕМД): ОСОБА_1 ; особа відповідальна за фінансове врегулювання (графа 9 ЕМД): ОСОБА_1 .

У вказаній ЕМД, на підставі угоди про купівлю-продаж автомобіля від 04.01.2019, була визначена за основним методом та заявлена митна вартість ТЗ позивача у розмірі 25192,65 грн., що, на час подання ЕМД, еквівалентно 800,00 Євро ( а.с.62-63).

Для підтвердження заявленої митної вартості ТЗ позивача особою, уповноваженою на декларування товарів ФО- П ОСОБА_2 . були надані, зокрема, наступні документи, зазначені в графі 44 вказаної ЕМД: копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 ); некласифікований зовнішньоекономічний договір (контракт) - копія угоди про купівлю-продаж автомобіля б/н від 04.01.2019 р; копія довідки ТОВ «УКР-ТЕСТ-СТАНДАРТ) №24694 від 17.01.2019; дублікат квитанції № 0.0..1 від 22.01.2019, що підтверджує сплату коштів за митне оформлення ТЗ позивача; дублікат квитанції № 0.0..1 від 22.01.2019, що підтверджує сплату добровільного внеску при митному оформленні ТЗ позивача; копія паспорта позивача ( а.с.13,66-69). Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості транспортного засобу ( надалі - ТЗ) позивача посадовими особами митного поста «Харків-автомобільний», АСМО Інспектор згенеровано профіль ризику (код 105-2: митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN - кодами НОМЕР_2, валюта - EUR, вартість - 3120,000).

25.01.2019 уповноваженою посадовою особою митниці було проведено митний огляд ТЗ позивача, за результатом якого складено Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA807190/2019/002204, за результатами якого встановлено, що оглянутий ТЗ відповідає заявленому в ЕМД ( а.с.64-65).

За результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих разом з ЕМД №UA807190/2019/002204 від 24.01.2019, було виявлено, що ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме, складової, передбаченої п.5 ч.10 ст.58 МК України - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до МК України посадовою особою митниці на адресу особи, уповноваженої позивачем на декларування його ТЗ, було направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів..

На виконання запиту митниці про надання додаткових документів, декларантом було надіслано висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 2598 від 06.02.2019 по визначенню ринкової вартості ТЗ позивача (далі - Висновок), згідно якого «ринкова вартість автомобіля Honda Prelud», VIN - код НОМЕР_2 , що ввозиться на митну територію України, на момент проведення огляду (04.02.2019) складає 31435,94 грн., що по курсу НБУ на дату огляду складає 993,98 Євро». Додатком до Висновку є інформація про вартість аналогічного автомобіля на ринку Німеччини ( а.с.15-29).

За результатами порівняння рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, що проводилось на виконання пункту 2.5. розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС від 11.09.2015 № 689 було встановлене, що факти митних оформлень ідентичних товарів (у розумінні ст. 59 МКУ) відсутні у ЄАІС ДФС.

В зв`язку з чим, проаналізовані факти митних оформлень подібних (аналогічних) товарів (саме - легкових транспортних засобів марки HONDA зі схожими характеристиками), які були продані на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваного товару або є максимально наближеним до нього. За результатами аналізу встановлено, що вартість подібного автомобілю марки HONDA найбільш наближена за характеристиками - це транспортний засіб оформлений за МД №UA806020/2019/200727 від 15.01.2019 (ТЗ: HONDA, ACCORD - 3100,00 EUR).

Враховуючи зазначене, Харківською митницею ДФС було прийняте рішення про неможливість застосування до ТЗ позивача, заявленого до митного оформлення за вказаною ЕМД, основного методу визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/000885/2 від 08.02.2019, з обранням резервного методу визначення митної вартості ( а.с.9-10).

В графі 33 вказаного рішення наведено обґрунтування неможливості застосування для визначення митної вартості ТЗ позивача методів визначення митної вартості товарів, передбачених ст.ст.58 - 63 МКУ, джерелом коригування є митна декларація є UA806020/2019/200727 від 15.01.2019 (а.с.70).

Враховуючи неможливість здійснення подальшого митного оформлення товару, в зв`язку з невірним визначенням його митної вартості, лист декларанта ОСОБА_2 від 01.02.2019 з проханням визначити митну вартість та надати відповідне рішення, 08.02.2019 Харківською митницею ДФС була оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807190/2019/00801, якою було відмовлено в митному оформленні ТЗ позивача за ЕМД №UA807190/2019/002204 від 24.01.2019 (далі - картка відмови) ( а.с.11,71).

Товар позивача було оформлено та випущено у вільний обіг за новою митною декларацією №UA807190/2019/004761 ( а.с.72-73).

Позивач подав скаргу від 14.02.2019 року на рішення про коригування митної вартості №UA807000/2019/000885/2 від 08.02.2019 року у відповідь на яку відповідач надав лист від 20.02.2019 року про можливість оскарження вказаного рішення до митного органу вищестоящого рівня або до суду ( а.с.30-35).

Незгода позивача з вищевказаними рішенням про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/000885/2 від 08.02.2019 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807190/2019/00801 стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості спірних рішення та картки відмови, оскільки позивачем на вимогу митного органу не було надано документів на підтвердження заявленої митної вартості, зокрема, банківських платіжних документів, документів, що підтверджують понесені витрати на транспортування.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Пунктом 2 частини 5 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ст. 55 Митного кодексу України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 364 Митного кодексу України встановлено, що умови й порядок пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності, регулюються розділом ХІІ "Особливості пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами". Тобто, норми цього розділу є спеціальними у правовідносинах, які виникають у процесі митного оформлення товарів, що імпортуються громадянами України для особистих потреб, у зв`язку з чим, превалюють над згаданими загальними нормами та першочергово мають застосовуватись при вирішенні спору між сторонами у цій справі.

Відповідно до ст. 368 Митного кодексу України, для цілей оподаткування товарів, які переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України (ч. 2 ст. 368 Митного кодексу України).

Згідно із ч. 4 ст. 368 Митного кодексу України, у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що у правовідносинах, які виникають при імпорті громадянами товарів для власних потреб, митною вартістю є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, тобто, така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, а саме: касовими або товарними чеками, ярликами та іншими документами роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Таким чином, надання платіжних документів є необов`язковим.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, право самостійно визначати митну вартість товарів, що імпортуються громадянами України для власних потреб, у митного органу виникає лише у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної (митної) вартості товарів. Визначення митної вартості в цьому випадку здійснюється на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари.

Наявність у митного органу доказів недостовірності заявленої фактурної (митної) вартості товарів є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує виникнення права самостійно визначати митну вартість імпортованих товарів відповідно до приписів ст. ст. 59, 60 Митного кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі угоди про купівлю-продаж автомобіля від 04.01.2019 придбав автомобіль марки HONDA, модель PRELUDE, 1997 року випуску.

Як вбачається з матеріалів справи, для митного оформлення придбаного позивачем автомобіля, 08.02.2019 р. Харківській митниці ДФС були надані: електронна митна декларація №UA807190/2019/002204, копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Н НОМЕР_3 ; некласифікований зовнішньоекономічний договір (контракт) - копія угоди про купівлю-продаж автомобіля б/н від 04.01.2019 р; копія довідки ТОВ «УКР-ТЕСТ-СТАНДАРТ) №24694 від 17.01.2019; дублікат квитанції № 0.0..1 від 22.01.2019, що підтверджує сплату коштів за митне оформлення ТЗ позивача; дублікат квитанції № 0.0..1 від 22.01.2019, що підтверджує сплату добровільного внеску при митному оформленні ТЗ позивача; копія паспорта позивача ( а.с.13,66-69).

При визначенні митної вартості імпортованого для власних потреб транспортного засобу, була застосована за основним методом за ціною угоди у розмірі 25192,65 грн., що, на час подання ЕМД, еквівалентно 800,00 Євро.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 належним чином підтверджено, заявлену митну (фактурну) вартість автомобіля HONDA, модель PRELUDE, 1997 року .

Доказів недостовірності вказаної декларантом митної вартості, відповідачем до суду не подано, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у Харківській митниці ДФС права самостійно визначати митну вартість за другорядними методами - ціною на ідентичні або подібні (аналогічні) товари.

З приводу ненадання позивачем платіжних банківських документів, колегія суддів зазначає, що як встановлено судом апеляційної інстанції, розрахунок між позивачем та ОСОБА_4 (продавцем автомобіля, відповідно до угоди від 04.01.2019) відбувався готівкою.

Оскільки розрахунок через фінансову установу не здійснювався, позивач був позбавлений об`єктивної можливості надати митному органу банківські чи інші платіжні документи.

При цьому, у договорі купівлі-продажу автомобіля чітко вказана його продажна вартість - 800,00 Євро. Крім того, факт передачі позивачу предмету угоди - транспортного засобу, наявність цього автомобіля у позивача та пред`явлення його в натурі до митного огляду, свідчить про те, що позивачем виконано умови договору від 04.01.2019.

З викладеного вище вбачається, що позивач очевидно виконав умови угоди та сплатив вартість імпортованого транспортного засобу у розмірі 800 Євро готівкою, а продавець дану готівку отримав, отже, у митного органу не було обґрунтованих підстав вважати, що має місце заявлення неповної та/або недостовірної відомості про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення митної вартості такого товару.

Надаючи оцінку доводам відповідача про відсутність у позивача платіжних документів, колегія суддів зазначає, що оцінюючи подані декларантом на підтвердження заявленої митної вартості докази, митний орган повинен перевіряти і брати до уваги лише ті обставини, що стосуються предмету доказування.

У процедурі контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Крім того, відповідно до ч.7 ст. 58 МК України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).

Обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації.

Будь-яких доказів того, що ціна транспортного засобу, зазначена в угоді від 04.01.2019, є недостовірною, або що позивач поніс додаткові витрати у зв`язку з придбанням імпортованого транспортного засобу, відповідач не надав.

Отже, умови і обставини оплати оцінюваного товару у взаємозв`язку з тими доказами, що подавались позивачем до митного контролю, не давали обґрунтованих підстав вважати, що позивачем заявлені неповні чи недостовірні відомості про фактурну вартість оцінюваного товару.

Таким чином, колегія судів приходить до висновку, що у відповідача були наявні достатні документи, які підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару, а відтак, підстави для витребування додаткових документів були відсутні.

Враховуючи викладене вище, є хибним висновок відповідача про непідтвердження використаних декларантом відомостей, а також про наявність розбіжностей у документах, поданих декларантом, та відсутність у них всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, відповідачем не вказано обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; не наведено обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише вказано, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Колегія суддів зауважує, що ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Виходячи зі змісту оскаржуваного рішення, коригування митної вартості відповідачем здійснено за другорядним методом (резервним методом) за допомогою інформації наявної в ПІК Інспектор 2006 та ЄАІС про митні оформлення ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, МД від 15.01.2019 №UA806020/2019/200727, а також враховано звіт про оцінку ТЗ SCHWACKE, та було визначено митну вартість ТЗ позивача на рівні - 3120,00 Євро.

Колегія суддів зазначає, що коригуючи заявлену митну (фактурну) вартість із застосуванням другорядних методів - за ціною ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, відповідач не дотримався вимог ст. ст. 59, 60 Митного кодексу України, оскільки при застосуванні цих методів, оскільки на виконання вказаних норм, за основу має братись вартість однакових за всіма ознаками з оцінюваними товарами або ознаками, які мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, ввезених в Україну приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Крім того, в порушення ст. 55 Митного кодексу України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 р. за № 883/21195, у графі 33 рішення про коригування митної вартості Харківська митниця ДФС не зазначила причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а також номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення та картка відмови відповідача необґрунтовані та підлягають скасуванню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до пункту 4 части 1, частини 2 статті 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року по справі № 520/3214/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС від 08 лютого 2019 року № UA 807000/2019/000885/2 про коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807190/2019/00801.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 11.11.2019 року