Справа № 9901/948/18
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

04 листопада 2019 року

Київ

справа №9901/948/18

адміністративне провадження №П/9901/948/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Гончарової І.А.,

суддів Бившевої Л.І., Олендера І.Я., Шипуліної Т.М., Ханової Р.Ф.,

за участю

секретаря судового засідання - Калініна О.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Карлаша Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу № 9901/948/18 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування пункту 6 рішення від 01 листопада 2018 року № 246/зп18 та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

06 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія), в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 6 рішення Комісії від 01 листопада 2018 року № 246/зп-18 відносно позивача;

- зобов`язати Комісію визнати позивача таким, що склав іспит та підтвердив здатність здійснювати правосуддя у Вищому суді з питань інтелектуальної власності, та зобов`язати допустити до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», яке провести у місячний строк з дня вступу рішення в законну силу.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що застосування відносно нього затверджених рішенням Комісії 02 жовтня 2018 року змін до Порядку проведення іспиту та методики встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання та затвердженого рішенням Комісії Положення про складення кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів на посаду судді є протиправним та таким, що суперечить юридичній визначеності, передбачуваності та порушує його законні права та інтереси, адже на момент оголошення іспиту кожна особа має право знати умови його проведення, які повинні бути сталими, а не змінюватися неодноразово, зокрема, перед проведенням іспиту.

Так, на дату оголошення конкурсу, 30 вересня 2017 року, Порядок не передбачав мінімально допустимий бал анонімного письмового тестування, практичного завдання 60 відсотків від максимально можливого бала за відповідну стадію іспиту, якщо рішенням Комісії не встановлено більший мінімально допустимого бала. Відповідно, результати складеного іспиту повинні були визначатися на підставі Порядку, затвердженого рішенням Комісії від 04 листопада 2016 року № 144/зп-16, так як нормативно-правовий акт не має зворотної дії в часі, тим більше якщо він погіршує становище особи.

У свою чергу, відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідач стверджує, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що Комісія діяла протиправно та внаслідок цього відбулося порушення його права чи охоронюваного законом інтересу. Позивачем не доведено незаконності рішення Комісії та не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Таким чином, на думку відповідача, при прийнятті спірного рішення Комісія діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України; дискреційне повноваження Комісія використала з метою, з якою воно було надано; з урахуванням принципу обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), пропорційно, розсудливо.

ІІІ. КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 грудня 2018 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів Верховного Суду: Гончарова І.А. (суддя-доповідач), Бившева Л.І., Олендер І.Я., Шипуліна Т.М., Ханова Р.Ф.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 9901/948/18 за позовом ОСОБА_1 до ВККС про визнання протиправним і скасування пункту 6 рішення від 01 листопада 2018 року №246/зп18 та зобов`язання вчинити певні дії, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, призначено проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції.

04 листопада 2019 року під час відкритого судового засідання, яке відбулося в режимі відеоконференції, ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги та просив суд задовольнити позов, у свою чергу представник відповідача заперечив проти задоволення позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві. Суд дослідив докази у справі та за наслідками розгляду справи після виходу з нарадчої кімнати проголосив скорочене судове рішення про відмову у задоволенні позову.

IV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах заявлених позовних вимог, колегія суддів встановила наступне.

30 вересня 2017 року Комісія своїм рішенням № 98/зп-17 оголосила конкурс на зайняття 21 вакантної посади судді Вищого суду з питань інтелектуальної власності та затвердила Умови проведення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Рішенням Комісії від 02 березня 2018 року № 35/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання кандидатів на зайняття 21 вакантної посади судді Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

03 жовтня 2018 року позивач склав анонімне письмове тестування та написав практичне завдання.

05 жовтня 2018 року на сайті ВККС оприлюднено кодовані результати анонімного письмового тестування, згідно з якими ОСОБА_1 набрав 60,75 балів, що у відсотковому відношенні складає 67,5%.

01 листопада 2018 року на сайті ВККС оприлюднено кодовані результати виконання практичного завдання, згідно з якими ОСОБА_1 набрав 74 бали, що складає 61,7%.

Всього за результатами іспиту позивач набрав 134,75 балів.

Рішенням Комісії від 01 листопада 2018 року № 246/зп-18 85 учасникам, які займають нижчі позиції у рейтингових результатах іспиту, зокрема й ОСОБА_1 , відмовлено у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», визнано їх такими, що не склали іспиту, не підтвердили здатності здійснювати правосуддя у Вищому суді з питань інтелектуальної власності та припинено їх участь у конкурсі на зайняття 21 вакантної посади судді Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Правомірність прийняття Комісією вказаного рішення в частині пункту 6 відносно позивача є предметом розгляду цієї справи.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

1. Конституція України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

2. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402).

Частиною першою статті 92 Закону № 1402 визначено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.

Відповідно до положень статті 79 Закону № 1402 конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу. Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді затверджується Вищою кваліфікаційною комісією суддів України (частини перша - друга статті 79).

Для проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює рішення про його оголошення, розміщує відповідну інформацію на своєму офіційному веб-сайті і веб-порталі судової влади та публікує її у визначених нею друкованих засобах масової інформації не пізніш як за місяць до дня проведення конкурсу (частина третя статті 79).

Загальний порядок подання заяви для участі у конкурсі та умови його проведення визначаються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України (частина четверта статті 79).

Згідно з частинами одинадцятою - дванадцятою статті 79 Закону № 1402 Вища кваліфікаційна комісія суддів України проводить конкурс на зайняття вакантних посад суддів вищого спеціалізованого суду на основі рейтингу учасників за результатами кваліфікаційного оцінювання.

Конкурс на зайняття вакантної посади судді полягає у визначенні учасника конкурсу, який має вищу позицію за рейтингом.

Статтею 83 Закону № 1402 визначено завдання та підстави кваліфікаційного оцінювання.

Кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність. Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації.

Підставами для призначення кваліфікаційного оцінювання є: 1) заява судді (кандидата на посаду судді) про проведення кваліфікаційного оцінювання, у тому числі для участі у конкурсі; 2) рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом.

Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Згідно з частинами першою-другою статті 84 Закону № 1402 Вища кваліфікаційна комісія суддів України протягом трьох місяців з дня надходження відповідної письмової заяви ухвалює рішення про призначення кваліфікаційного оцінювання, крім випадку проведення кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення чи інших випадків, визначених законом. За результатами проведення кваліфікаційного оцінювання Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює одне з рішень, визначених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 84 Закону № 1402 кваліфікаційне оцінювання проводиться прозоро та публічно, у присутності судді (кандидата на посаду судді), який оцінюється, та будь-яких заінтересованих осіб. У розгляді питання про кваліфікаційне оцінювання судді можуть бути присутніми представники органу суддівського самоврядування.

У частині першій статті 85 Закону № 1402 визначені етапи кваліфікаційного оцінювання: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди. Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює Вища кваліфікаційна комісія суддів України.

Згідно з частиною другою статті 85 Закону № 1402 іспит є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності та проводиться шляхом складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією.

Порядок проведення іспиту та методика встановлення його результатів затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Тестові та практичні завдання іспиту складаються з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації.

Відповідно до частини першої статті 88 Закону № 1402 Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

За змістом частини третьої статті 88 Закону № 1402 рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

3. На виконання вимог Закону № 1402 рішеннями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03 та 04 листопада 2016 року відповідно № 143/зп-16 та №144/зп-16 затверджено Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення (далі - Положення № 143; у редакції рішення Комісії від 13 лютого 2018 року № 20/зп-18) і Порядок проведення іспиту та методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання (далі - Порядок № 144; у редакції рішення Комісії від 13 лютого 2018 року № 20/зп-18 зі змінами, внесеними рішенням Комісії від 02 жовтня 2018 року).

Відповідно до пунктів 1-6 Розділу І «Загальні положення» Положення № 143 кваліфікаційне оцінювання - це встановлена законом та цим Положенням процедура визначення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді або оцінювання відповідності судді займаній посаді за визначеними законом критеріями.

Кваліфікаційне оцінювання проводиться прозоро та публічно.

Кваліфікаційне оцінювання проводиться Комісією у складі, визначеному рішенням Комісії.

Кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.

Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює Комісія. Якщо не ухвалене інше рішення, першим етапом кваліфікаційного оцінювання є складення іспиту.

У разі ухвалення рішення Комісії про зміну черговості етапів кваліфікаційного оцінювання порядок допуску до наступного етапу та застосування мінімально допустимих балів визначається зазначеним рішенням.

За результатами одного етапу кваліфікаційного оцінювання Комісія ухвалює рішення щодо допуску судді (кандидата на посаду судді) до іншого етапу кваліфікаційного оцінювання.

Згідно з пунктами 1 - 2 Розділу І «Загальні положення» Порядку № 144 іспит - це встановлений Законом етап кваліфікаційного оцінювання, який є основним засобом виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону судді та/ або кандидата на посаду судді (далі - учасник іспиту).

Іспит проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності учасника іспиту здійснювати правосуддя у відповідному суді або для оцінювання відповідності учасника іспиту займаній посаді судді за критерієм професійної компетентності.

Іспит відбувається шляхом складення учасником іспиту анонімного письмового тестування та виконання письмового практичного завдання.

Пунктом 5 Розділу І «Загальні положення» Порядку № 144 практичне завдання виконується шляхом підготовки учасником іспиту модельного рішення суду та/або усунення недоліків та прогалин у запропонованому проекті модельного рішення суду на підставі матеріалів модельної судової справи. Зміст матеріалів модельної судової справи, їх обсяг, види та форма визначаються Комісією при проведенні відповідного кваліфікаційного оцінювання. Під час добору на посаду судді Верховного Суду учасник іспиту має право при виконанні практичного завдання викласти проект правової позиції Верховного Суду.

Відповідно до пункту 2 Розділу V «Опрацювання матеріалів складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання» Порядку № 144 опрацювання матеріалів виконання практичного завдання на паперових носіях складається з таких етапів: 1) відкриття сейф-пакетів з матеріалами практичного завдання; 2) сканування зошитів для виконання практичного завдання; 3) перевірка виконаних учасниками іспиту практичних завдань; 4) вирішення питання щодо зошитів для виконання практичного завдання, які не вдалося розпізнати (комп`ютерним обладнанням не розпізнано код, не читається текст тощо (за наявності); 5) розгляд протоколів реєстрації порушень та ухвалення відповідного рішення про врахування чи неврахування таких порушень при встановленні результатів практичного завдання (за наявності); 6) встановлення мінімально допустимого бала та результатів виконання практичного завдання, їх оприлюднення; 7) визначення та оприлюднення переліку учасників іспиту, які отримали мінімально допустимий і більший бал.

Згідно з пунктами 10 - 12 Розділу V «Опрацювання матеріалів складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання» Порядку № 144 розподіл виконаних учасниками іспиту практичних завдань для перевірки колегіями здійснюється з використанням спеціального програмного комплексу.

Перевірка виконаного учасниками іспиту практичного завдання полягає у встановленні його відповідності показникам методики оцінювання його результатів. Зошит для виконання практичного завдання учасника іспиту, який відмовився від його виконання, перевірці не підлягає.

Встановлення результатів виконаного учасником іспиту практичного завдання здійснюється членами Комісії, після чого шляхом визначення середнього арифметичного виводиться остаточна оцінка учасника іспиту за практичне завдання. Оцінка за практичне завдання виводиться шляхом округлення до наближеного цілого числа або числа з коефіцієнтом 0,5.

Пунктом 14 Розділу V «Опрацювання матеріалів складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання» Порядку № 144 визначено, що мінімально допустимий бал анонімного письмового тестування, практичного завдання та іспиту визначається на основі рейтингу учасників з урахуванням кількості посад суддів, на які оголошено конкурс. Мінімально допустимі бали встановлюються Комісією до початку іспиту.

Рейтинг стадій іспиту (анонімного письмового тестування, практичного завдання) та іспиту формується відповідно до кількості набраних учасниками балів (від більшого до меншого), де кожному учаснику визначається окрема позиція.

За результатами складання анонімного письмового тестування до виконання практичного завдання допускаються учасники, які набрали мінімально допустимий і більший бал у кількості, яка є вчетверо більшою від кількості вакантних посад суддів, на які оголошено конкурс.

Учасники, які не набрали мінімально допустимого бала анонімного письмового тестування, визнаються такими, що не підтвердили здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді, незалежно від результату другої стадії іспиту (за наявності), і припиняють участь у конкурсі.

Мінімально допустимий бал анонімного письмового тестування, практичного завдання становить 60 відсотків від максимально можливого бала за відповідну стадію іспиту, якщо рішенням Комісії не встановлено більший мінімально допустимого бала.

Мінімально допустимий бал за виконання практичного завдання визначається для цілей визначення мінімально допустимого бала іспиту.

До другого етапу кваліфікаційного оцінювання допускаються учасники, які набрали мінімально допустимий і більший бал іспиту (у разі набрання мінімально допустимого і більшого бала анонімного письмового тестування) у кількості, що є втричі більшою від кількості вакантних посад суддів, на які оголошено конкурс, за умови набрання мінімально допустимого бала і більшого бала за іспит.

Мінімально допустимий бал іспиту є сумою мінімально допустимих балів його стадій і становить 60 відсотків від максимально можливого бала за іспит, якщо рішенням Комісії не встановлено більший мінімально допустимий бал іспиту.

Якщо двоє і більше учасників набрали однакові бали за анонімне письмове тестування або іспит, то для подальшої участі у кваліфікаційному оцінюванні допускаються усі такі учасники. У такому разі кількість учасників, які допускаються до виконання практичного завдання або другого етапу кваліфікаційного оцінювання, може збільшитись відповідно до кількості учасників, які мають однакові результати.

Відповідно до пункту 16 Розділу V «Опрацювання матеріалів складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання» Порядку № 144 максимальна кількість балів, яку може отримати учасник іспиту за результатами складення анонімного письмового тестування, становить 90 балів.

Згідно з пунктом 7 Глави 6 «Визначення результатів кваліфікаційного оцінювання» Розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення № 143 суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами складення анонімного письмового тестування набрав менше мінімально допустимого бала, на підставі відповідного рішення Комісії не допускається до виконання практичного завдання, припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді.

4. Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою - другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

V. ОЦІНКА СУДУ

Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з рішення Комісії від 01 листопада 2018 року № 246/зп-18, максимально можливий бал практичного завдання під час іспиту у межах кваліфікаційного оцінювання на зайняття 21 вакантної посади судді Вищого суду з питань інтелектуальної власності становив 120, а іспиту загалом - 210.

У свою чергу, з огляду на те що до початку проведення іспиту інший мінімально допустимий бал, ніж визначений Порядком № 144, для цілей цього іспиту Комісією не встановлювався, мінімально допустимий бал практичного завдання становив 72, а іспиту - 126 (60 відсотків від максимально можливого бала за відповідну стадію іспиту згідно з пунктом 14 Розділу V Порядку № 144).

За положеннями пункту 14 Розділу V Порядку № 144 основним та єдиним критерієм для можливості продовження участі позивача в кваліфікаційному оцінюванні та допуску його до другого етапу «Дослідження досьє та проведення співбесіди» є обставини зайняття ним 63-ої та вищої позиції в рейтингу результатів складеного іспиту, тоді як мінімальний рейтинг 63-ої позиції дорівнював набраним кандидатом за наслідками складеного іспиту 145,25 балам.

Відповідно до рішення від 01 листопада 2018 року № 246/зп-18 Комісія допустила до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Вищого суду з питань інтелектуальної власності 63 учасники, які займають вищі позиції у рейтингу результатів іспиту з урахуванням суми балів за тестування та практичне завдання.

Враховуючи те, що позивач за результатами іспиту набрав 134,75 балів, що є менше за мінімально допустимий бал іспиту (145,25 балів) та відповідно зайняв нижчу позицію у рейтингових результатах іспиту з урахуванням суми балів за тестування та практичне завдання, Комісія рішенням від 01 листопада 2018 року № 246/зп-18 правомірно відмовила йому у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», визнала таким, що не склав іспиту, не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у Вищому суді з питань інтелектуальної власності та припинила його участь у конкурсі на зайняття 21 вакантної посади судді Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Колегія суддів не бере до уваги доводи позивача з приводу того, що відповідачем напередодні проведення іспиту в межах конкурсу до Вищого суду з питань інтелектуальної власності внесено зміни до Порядку проведення іспиту та методики встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання, затвердженого рішенням Комісії від 04 листопада 2016 року № 144/зп-16 (у редакції рішення Комісії від 13 лютого 2018 року № 20/зп-18), та змінено пункт 14 Порядку №144 щодо процедури визначення мінімально допустимого балу анонімного письмового тестування, практичного завдання та іспиту, а також визначення рейтингу учасників на всіх стадіях іспиту, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність спірного рішення, Суд вважає за необхідне підкреслити, що за своєю правовою природою повноваження Комісії щодо кваліфікаційного оцінювання суддів у межах оголошеного нею 30 вересня 2017 року конкурсу на зайняття 21 вакантної посади судді Вищого суду з питань інтелектуальної власності, зокрема щодо встановлення порядку його проведення та методології оцінювання результатів іспиту у межах кваліфікаційного оцінювання, є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією її як уповноваженого органу, постійно діючого у системі судоустрою України.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти встановлені законом права і обов`язки владних суб`єктів, які визначають ступінь самостійності їх реалізації з урахуванням принципу верховенства права і полягають у тому, що при вчиненні дій та прийнятті рішень владний суб`єкт здійснює свої повноваження з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих дій або рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 від 11 березня 1980 року).

Наділивши ВККС дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Отже, внесені Комісією зміни до пункту 14 розділу V Порядку в частині процедури визначення мінімально допустимого бала анонімного письмового тестування, практичного завдання та іспиту, а також визначення рейтингу учасників на всіх стадіях іспиту, узгоджується з положеннями Закону № 1402-VIII, зважаючи на повноваження Комісії, визначені цим Законом.

Крім того, Верховний Суд, застосовуючи власну позицію, яка була викладена у рішенні від 18 квітня 2019 року (справа № 9901/864/18) щодо питання законності пункту 14 розділу V Порядку № 144, зазначає, що таке положення містить конкретні характеристики понять мінімально допустимого балу, рейтингу результатів іспиту, чітко визначає критерії допуску учасників кваліфікаційного оцінювання до наступних етапів його проведення. Положення цього пункту є зрозумілими, точними і передбачуваними та узгоджуються з положеннями Закону № 1402-VIII.

Разом із тим, зміст покладеного в основу рішення Комісії від 01 листопада 2018 року № 246/зп-18 нормативу полягає в тому, що суддя, який не володіє мінімальними навичками щодо кожного з етапів іспиту, вважається таким, що не склав іспит. Неможливо ефективно здійснювати правосуддя, у разі не підтвердження необхідного мінімуму теоретичних знань, а також необхідного мінімуму практичних навичок по застосуванню цих знань.

Отже, визначення мінімально допустимих та максимально можливих балів за кожен з етапів іспиту окремо та за іспит в цілому у процедурі кваліфікаційного оцінювання на зайняття 21 вакантної посади судді Вищого суду з питань інтелектуальної власності, а також встановлення методики визначення того, чи складено іспит, зокрема, шляхом визначення відсоткових співвідношень мінімально необхідних кількостей балів за кожен з етапів іспиту віднесено до виключної компетенції Комісії в силу наведеного вище законодавства.

Аналізуючи зміст спірного рішення Комісії, Суд зазначає, що у ньому наведені як підстави, так і мотиви його прийняття. Зокрема, зі змісту рішення від 01 листопада 2018 року № 246/зп-18 вбачається, що позивачу відмовлено у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у зв`язку із зайняттям нижчої позиції у рейтингових результатах іспиту, в той час як допущено 63 учасники, які займають вищі позиції у рейтингу результатів іспиту з урахуванням суми балів за тестування та практичне завдання.

Судом під час вирішення справи не встановлено допущення порушень Комісією щодо порядку встановлення результатів іспиту, які затверджені рішенням Комісії від 01 листопада 2018 року № 246/зп-18. Не надано доказів щодо наявності таких обставин і позивачем.

Суд не надає правову оцінку доводам позивача про те, що деякі питання анонімного письмового тестування взагалі не містили правильних відповідей, оскільки ці обставини не були зазначені в позовній заяві в якості підстави позову, а позивачем не подавалася письмова заява про зміну підстав позову в порядку частини першої статті 47 КАС України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 22, 241-246, 250, 255, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування пункту 6 рішення від 01 листопада 2018 року № 246/зп18 та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 11 листопада 2019 року.

Головуючий суддя І.А. Гончарова

Судді Л.І. Бившева

І.Я. Олендер

Т.М. Шипуліна

Р.Ф. Ханова