Справа № 120/3202/19-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2019-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 р. Справа № 120/3202/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2019 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним рішення відповідача за № 41 від 09.07.2019 щодо відмови позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачці пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до ст. 13 "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 09.04.2019.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачка більше 27 років пропрацювала маляром на різних підприємствах, а відтак має пільговий стаж роботи по Списку № 2 та досягла необхідного віку, що дає їй право на призначення пільгової пенсії відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Однак рішенням за № 41 від 09.07.2019 відповідач відмовив у призначенні такої пенсії, посилаючись на те, що у позивачки відсутній достатній стаж роботи на шкідливих та важких роботах, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Позивачка з рішенням відповідача не погоджується, вважає його незаконним, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою суду від 09.10.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав. Відтак суд, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Водночас відповідач виконав вимоги ухвали суду від 09.10.2019 в частині витребування додаткових доказів та надав суду оригінал пенсійної справи позивачки.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

При цьому частиною четвертою статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 , суд встановив, що у період з 03.08.1982 до 26.12.2017 позивачка працювала малярем, що підтверджується записами у її трудовій книжці.

У зв`язку з досягнення встановленого законом пенсійного віку, позивачка звернулась з заявою до відповідача щодо призначення їй пільгової пенсії по Списку № 2 відповідно до ст. 13 "Про пенсійне забезпечення".

Для підтвердження стажу роботи на шкідливих та важких роботах, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, окрім трудової книжки позивачка надала відповідачу також довідку ВАТ "Вінницький підшипниковий завод" № 143 від 01.04.2019 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії та наказ цього підприємства від 07.06.1994 № 430/37 "Про проведення атестації робочих місць".

Рішенням № 41 від 09.07.2019 відповідач відмовив позивачці у призначенні пільгової пенсії. В рішенні, зокрема, зазначено, що згідно зі записами у трудовій книжці позивачка у період з 03.08.1982 до 26.06.2003 працювала на ВАТ "Вінницький підшипниковий завод" на посадах маляра 4 розряду в "РСЦ", маляра-будівельного 4 розряду в "РСЦ", маляром-будівельним 4 розряду на дільниці капітального будівництва та маляром 4 розряду в "РСЦ". Водночас Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, робота на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, не передбачено надання права на призначення пенсії на пільгових умовах малярам будівельним. Отже, назва професії, за якою працювала позивачка, не відповідає назві професії, працівникам якої надано право на пільгове пенсійне забезпечення.

Крім того, в оспорюваному рішенні відповідач вказує на те, що обов`язковою умовою підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії є наявність атестації робочого місця, як підтвердження зайнятості в шкідливих умовах праці. Разом з тим в наказі підприємства від 07.06.1994 № 430/37 "Про проведення атестації робочих місць" не відображена інформація про проведення атестації робочих місць за посадами маляр 4 розряду дільниці "РСЦ"", "Маляр-будівельний дільниці "РСЦ" та дільниці капітального будівництва". При цьому позивачкою не надано виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці.

Враховуючи наведене відповідач дійшов висновку, що у позивачки відсутній спеціальний стаж роботи в шкідливих та важких умовах праці, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Вважаючи відмову відповідача незаконною, а свої права та законні інтереси порушеними, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з Європейською соціальною хартією (переглянута) від 03 травня 1996 року, що ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V та набрала чинності для України з 01 лютого 2007 року (далі Хартія), кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 52 роки з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року.

Ідентичні норми закріплено у п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Суд зауважує, що на час звернення з заявою до відповідача щодо призначення пільгової пенсії, позивачка досягла встановленого законом віку та мала достатній стаж (більше 27 років) на роботі малярем для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Це, насамперед, підтверджується записами в трудовій книжці позивачки, як основного документу про трудовий стаж особи.

До того ж, як видно з довідки ВАТ "Вінницький підшипниковий завод" № 143 від 01.04.2019 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, у період з 03.08.1982 до 24.06.2003 позивачка повний робочий день працювала маляром на виробництві та була зайнята на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки.

Водночас вказана посада передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 (розділ XXXIII "Загальні професії").

Крім того, вищезазначена посада була віднесена до Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 10 від 26.01.1991.

До цього діяв Список № 2, затверджений постановою Радою міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, розділом XV якого було передбачено посаду "малярів, які працюють з емалевими фарбами, нітрофарбами, нітролаками та свинцевими фарбами".

Отже, робота позивачки за Списком № 2 на ВАТ "Вінницький підшипниковий завод" в період з 03.08.1982 до 24.06.2003 повністю підтверджується як записами в трудовій книжці, так і довідкою за № 143 від 01.04.2019 про підтвердження трудового стажу.

Відтак суд критично оцінює посилання відповідача на те, що посада позивачки не передбачена Списком № 2.

Крім того, незалежно від назви посади, яку у вказаний період займала позивачка (маляр 4 розряду в "РСЦ", маляр-будівельний 4 розряду в "РСЦ", маляр-будівельний 4 розряду на дільниці капітального будівництва та маляр 4 розряду в "РСЦ"), суд зауважує, що позивачка працювала маляром 4 розряду, що передбачає виконання роботи із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки. Ця обставина повністю підтверджується довідкою № 143 від 01.04.2019, згідно з якою посада позивачки віднесена до Списку № 2.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах за Списками № 1 та № 2 регламентується Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383).

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 01.09.1992 № 41 (далі Методичні рекомендації).

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Системний аналіз норм Закону України № 1788-ХІІ від 05.11.1991 "Про пенсійне забезпечення" та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у чинному на період роботи Списку виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Отже, норми вищевказаних нормативно-правових актів визначають, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є сукупність обставин, а саме: наявність професії у відповідному Списку, зайнятість в умовах, передбачених Списком, повний робочий день та атестацію робочого місця за умовами праці. Відсутність вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду, зокрема від 23.01.2018 у справі № 732/2003/14, від 06.09.2018 у справі № 599/1425/16-а, від 05.03.2019 у справі № 679/774/16.

Водночас, як вже зазначалось, у спірний період посада маляра, яку займала позивачка, була передбачена відповідним Списком № 2. При цьому позивачка повний робочий день була зайнята на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки.

Судом встановлено, що звертаючись до відповідача з заявою про призначення пільгової пенсії на підставі ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до заяви позивачка долучила копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , довідки № 143 від 01.04.2019 та наказу про атестацію робочих місць № 470/37 від 07.06.1994.

Записами у трудовій книжці підтверджується, що в період з 03.08.1982 до 26.12.2017 позивачка працювала на посаді маляра.

Крім того, робота позивачки за Списком № 2 на ВАТ "Вінницький підшипниковий завод" в період з 03.08.1982 до 24.06.2003 додатково підтверджується довідкою № 143 від 01.04.2019 про підтвердження трудового стажу.

При цьому, як видно з наказу № 470/37 від 07.06.1994 "Про результати проведення атестації робочих місць", атестація робочих місць на вказаному підприємстві проводилась, а за її результатами визначено та затверджено перелік робочих місць, професій, посад з пільговим пенсійним забезпеченням.

Відтак, з огляду на відомості, що зазначені у довідці № 143 від 01.04.2019, суд доходить висновку, що факт атестації робочого місця позивачки на посаді маляра та його включення до Списку № 2 підтверджений самим роботодавцем.

Водночас суд зауважує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Якщо ж у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, записи у трудовій книжці та документи, які містяться у матеріалах справи та надавалися відповідачу, підтверджують характер роботи позивачки у спірний період за Списком № 2 та дають підстави для зарахування цього періоду до спеціального стажу, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами першою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши доводи позивача, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та беручи до уваги неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов, суд приходить до переконання про протиправність відмови відповідача у призначенні та виплаті позивачці пільгової пенсії. Відтак позов належить задовольнити повністю.

Належним способом захисту порушених прав позивачки є зобов`язання пенсійного органу призначити та виплачувати позивачці пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 3 відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") з 09.04.2019 (як просить позивачка і що не суперечить вимогам цього Закону).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Таким чином, у зв`язку з повним задоволенням позову, судові витрати позивачки на сплату судового збору в розмірі 768,40 грн належить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 41 від 09 липня 2019 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 09 квітня 2019 року призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

1) позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100)

Судове рішення складено та підписано суддею 08.11.2019.

Суддя Сало Павло Ігорович